264 



udspærrede Grene. Ligesom andre Planter paa Lerbmid, er 

 dens Rødder temmelig' svage og ikke dybtgaaende eller vidt- 

 krybende som Rødderne hos de egentlige Sandplanter, hvilket 

 staar i Forbindelse med Bundens Natur. Den hører til Salt- 

 urtfamilien. Dens klare, gennemsigtige Stængel har ogsaa 

 givet den Navnet »Glasurt«. Slægtnavnet kommer af Sal — 

 Salt — og Cornu — Horn — , fordi dens Grene ligner 

 Hjortetakker. 



Strand-Vejbred. 



{Plantågo marUima). 



Af Yej bredfamilien, der med flere Slægter er saa al- 

 mindelig paa Marker og ved Veje, findes ogsaa en Slægt paa 

 Strandengene. Det er Strand-Vejbred, der let kendes paa 

 sine lange, linjeformede, noget kødfulde Blade, der 

 er glatte og oftest helrandede. Alle Bladene er samlede ved 

 Grunden af den lange, trinde Stængel, der i Spidsen bærer 

 et valseformet, mangeblomstret Aks. De smaa firdelte Blom- 

 ster har en hindeagtig Krone med brungult Kronrør, der 

 indvendig er beklædt med Haar, og hvidlig Krave. Arret 

 er fjerformet og udvikles før de lange, fine, letbevægelige 

 Støvdragere, — hvis Støvknapper er gule, i Modsætning til 

 flere andre Vejbredarter, der har violette eller røde Støv- 

 knapper, — og det er saaledes i Stand til at opfange Støvet, 

 der af Vinden føres hen imod det fra andre Vejbredblomster, 

 før Støvdragerne i dets egen Blomst er færdige til at udsende 

 deres Støvskyer. 



Skønt den forekommer almindelig paa Strandenge, er den 

 dog ikke udelukkende en Strandplante. Den vokser saavel 

 Nord som Syd for Limfjorden langs Landevejene, navnlig 

 mod Vest, hvor Jordbunden er mere sandet, og synes at 

 trives fortræffelig. Paa saadan almindelig saltfattig Jord 

 bliver dens Blade dog mindre kødfulde, end paa de saltholdige 

 Strandenge. Rimeligvis er den fort ind i Landet med Høet, 

 der ofte hentes fra Strandengene, eller den stammer fra den 



