FÖRSTA KAPITLET 



härför har varit det mödosamma och tidsödande utarbetandet af kartor för 

 ett så stort antal arter som möjligt. 



För att emellertid arbetet öfver hufviid taget skulle blifva af, utfördt 

 som det är under fristunder från andra mera påträngande sysslor, ha vi 

 måst uppdela det i oliUa partier, hvaraf ett här framlägges, nämligen det, 

 som hufvudsakligen berör de mera värmefordrande växtarter, hvilka bilda 

 en mycket artrik del i Nordsveriges löfskogssamhällen. Ett annat parti, be- 

 handlande fjällfloran, har från likartade synpunkter bearbetats i ett under 

 den närmaste framtiden föreliggande arbete af Seijm BiRGER, och möjligen 

 återkomma vi under annan form till andra delar af det vidtomfattande 

 ämnet. 



Undersökningsmaterialets allmänna beskaffenhet. 



Det iakttagelsematerial, som ofvan i de alhnännaste dragen karaktä- 

 riserade forskningar gifvit, innehåller som lätt inses hufvuddelen af de 

 grundläggande fakta, på hvilka den följande framställningen är byggd. 

 Det är därför af vikt att söka klarlägga med hvilken likformighet iakt- 

 tagelserna fördela sig öfver Nordsveriges vida område: i,ioo km. i längd 

 från södra Värmland till Sveriges nordspets och i medeltal omkring 300 

 km. i bredd. Faran är annars stor, att olikformighet i iakttagelsematerialet 

 kan förblandas med i själfva naturen förefintliga förhållanden. 



Det ligger i sakens natur, att trakter där de viktigare trafiklederna gä 

 fram, äfven af botanisterna bli oftast besökta och grundligast studerade. 

 Kustlandet och de stora älfdalarna äro väsentligen behandlade af dem, 

 som företagit speciella botaniska forskningsresor. Fjällväxterna ha visser- 

 ligen varit den del af floran, hvilken särskildt lockat till fjällen, men i deras 

 omgifningar ha äfven växtarter af sydligare typ varit i hög grad ägnade att 

 tilldraga sig uppmärksamhet. Det visar sig emellertid klart nog hurusom 

 de dalar, som leda genom de lägsta och lättast tillgängliga passen, samt de 

 berg, som kanta dessa vägars sidor, blifvit de, hvilka företrädesvis besökts. 

 Så ha resor företagits till Torneträsktrakterna af RuDBECK d. y. (1695), 

 Liljeblad (1788), Fristedt (1852), Ek.strand och Hägerström (1880) 

 samt, sedan järnvägen öppnades, af ett stort antal botanister. Af öfriga Lapp- 

 landsfjäll äro de kring Kvikkjokk och på vägen dit utmed Lilla Lule älf jäm- 

 förelsevis ofta beresta, så af Linné (1732), L. L. L/ESTADIUS (1821), J. ÅNG- 

 STRÖM (1837), N. J. Andersson (1843, 1845 och 1864), V. F. Holm (1873), 

 E. Nyman (1891 och 1893), H. Rosendahl (1892), H. G. Simmons (1906). 



