ANDRA KAPITLET. 



Den nordsvenska florans ekologiska 

 hufvudgrupper. 



Forskningen har i våra dagar ställt det utom hvarje tvifvel, att den 

 vegetation, som förefinnes inom hvarje något större geografiskt område, 

 är ett uttryck för dels och hufvudsakligen de inom detsamma under nu- 

 tiden rådande klimatiska och öfriga fysiskt-geografiska förhållandena, dels 

 ock, ehuru i mindre mån, för historiska orsaker, hvilka under loppet af 

 florans utveckling tryckt sin prägel på densammas artbestånd, dettas geo- 

 grafiska fördelning m. m. 



Under sådana förhållanden är det uppenbart, att en uppdelning af 

 exempelvis Nordsveriges vegetation i första rummet bör söka sin utgångs- 

 punkt i det sätt, på hvilket de allmänna klimatiska förhållandena, tack 

 vare arternas ekologiska^ kraf, inverka pä deras utbredning. Det bhr 

 därför nödvändigt, att söka bilda sig en föreställnig om de olikheter i nu 

 berörda afseende, som de skilda arterna visa, med andra ord gruppera 

 dem i ekologiska grupper samt sedan undersöka i hvad mån den geo- 

 grafiska utredningen motsvarar dessa. 



De ojämförligt viktigaste ekologiska faktorerna äro värme och vatten; 

 för olika mängder af dessa ha de skilda arterna och deras stamfränder 

 under långa, i de flesta fall säkert ofantligt långa tidrymder tillpassat sig 

 och hela deras morfologiska utbildning har i hög grad påverkats däraf. 

 1 andra rummet kommer, då man tar hänsyn till vegetationen i dess hel- 

 het, krafven pä viss näringshalt i marken m. m. I enstaka fall, såsom för 

 vissa kalkbundna växtarter, exempelvis flertalet orchideer, ?iexQ. papi/io7taceer, 

 Sesleria coendea m. fl., kunna nu senast berörda förhållanden spela en af- 

 görande roll för utbredningen, och måste man noga beakta äfven dessa. 



^ Med ekologi förstås läran om huru viixtarterna och växtsamhällena inrätta sin 

 hushållning och lämpa sin yttre och inre byggnad efter de förliållanden med hänsyn till 

 klimat, mark m. m., under hvilka de lefva. 



