ANDRA KAPITLET 



])ä olika sätt utrustade för att motstå eller icke motstå torrtider. Arter, 

 som skola kunna lefva å friskare mark i ett land med så ringa nederbörd 

 som vårt nordsvenska skogsområdes, måste ha sina blad och skott ganska 

 xerofilt byggda, medan de, som lefva på en mark, i hvilken flodernas 

 eller sjöarnas vattenförråd ständigt håller grundvattenscirkulationen i gång, 

 ha stor fördel af en byggnad af dessa organ, som i hög grad närmar sig 

 de egentliga h}'drofyternas eller vattenväxternas. Detta i all synnerhet 

 om de ha sitt tillhåll under trädens skugga, sä att ej ens under de var- 

 maste sommardagarna någon starkare direkt insolation kan skada bladen. 



I sitt bekanta arbete »Plantesamfund» ansåg sig E. Warming (s. 99) 

 föranlåten att urskilja en ekologisk mellantyp mellan de bägge extremerna, 

 xerofyter och h}drofyter. Han kallade hithörande arter viesofyter och 

 förstod därmed sådana växter, »som äro tillpassade till medelfuktig mark 

 och luft, samt en mark, som icke är särdeles saltrik». Han tillägger, att 

 mesofyterna »hvarken i morfologiskt eller anatomiskt afseende äro särdeles 

 starkt eller intressant utbildade». Så är nog också fallet, men icke förty 

 äro arter af denna typ af stor vikt för Nordsveriges vegetation och bilda 

 stommen till flera af dess intressantaste växtsamhällen. 



Bland Nordsveriges tropofilt utdanade växtarter torde man i öfver- 

 ensstäinmelse med ofvanstående utredning vara berättigad urskilja tre 

 hufvudtyper: xerofila tropofyter, mesofila tropofyter och hydrofila tropo- 

 fyter. 



Xerofila tropofyter äro sådana arter, som ha fasta, härda blad 

 och skott med anordningar att vid behof kraftigt kunna minska transpi- 

 rationen, men som ändock vid vinterns inbrott äro nödsakade att i hög 

 grad reducera sin assimilations- och transpirationsyta. Detta kan ske på 

 xäsentligen olika sätt, beroende på hvilken lifsform ^ de tillhöra. 



Träd och buskar fälla sina löf, förkorka bladärren m. m., hvarigenom 

 hela skottsystemet omgifves af för gaser svårgenomträngliga väfnader, 

 genom hvilka äfven värmeförändringar jämförelsevis sakta ske. Hit äro att 

 räkna ett flertal viktiga nordiska arter, framförallt björken, hvars olika arter 

 och former få en alltmer xerofil byggnad ju nordligare utbredning de ha. 

 Sålunda är fjällbjörken (Bctnla odorata ^snbalpina Larss., Ly^iST.j, mera 

 xerofilt utbildad än hufvudarten och afsevärdt mera än den sydskandinaviska 



' Angående detta ords betydelse må endast nämnas, att därmed afses inbegreppet 

 af växtens totala tillpassning till klimatet, detta senare ord taget i vidsträcktaste mening. 

 Oberoende af släktskap ha sålunda samma lifsformer ofta likartadt utseende just på den 

 sprund, att samma inflytelser framkallat en likartad reaktion. 



