I mantattade under 

 namnet barr- 

 skogsregionen. 



DEN NORDSVENSKA FLORANS EKOLOGISKA HUFVUDGRUPPER 27 



sedan af GöRAN Wahlenberg genom den med rätta berömda region- 

 indelning, som återfinnes i »Berättelse om mätningar och observationer för 

 att bestämma lappska fjällens höjd» 1808, i »Flora lapponica> 1812 och 

 »Flora suecica» 1824. Han urskiljer inom Nordsverige: 



regio alpina, fjällregionen med en öfre del (superior) och en jiedre 

 (inferior), 



regio subalpina (Betulina), björkregionen, 



regio subsilvatica, tallregionen, ] 



regio silvatica (Abietina), granregionen, | Senare ofta sam- 



regio silvatica infra lapponica (Myricpe), pors- 

 regionen, 



regio norrlandica (Acerina) lönnregionen, 



regio OuercLis, ekregionen. 



En blick på Wahlenbergs regionindelning visar, alt han helt 

 intuitivt och närmast ledd af en rent växtfysiognomisk uppfattning hade 

 öppet öga för de tre stora klimatiska regioner, som finnas i Nord- 

 sverige. En indelning i fjällregion, björkregion och barrskogs- 

 region kommer helt säkert i alla tider att blifva beståndande just pä 

 den grund, att den till utgångspunkt har allmänt utbredda härskande arter 

 af det slag, hvars ekologiska kraf fullt motsvarar de rådande klimatför- 

 hållandena. 



Däremot tog WahlENBERG gifvet fel, då han jämnställde med dessa 

 tre de regioner, hvilka han, den systematiserande växtgeografen, trodde 

 sig kunna urskilja eller ansåg sig behöfva för den vidsträckta barrskogs- 

 regionens uppdelning i skilda växtgeografiska områden. 



Att han med utgångspunkt i egna iakttagelser i nordliga Lappland 

 skilde på en tall- och en granregion är lätt begripligt, men senare er- 

 farenheter ha tillfullo visat, att fördelningen af barrträden där icke ger 

 uttryck för en ekologisk olikhet dem emellan, utan beror på helt andra 

 förhållanden. Granen, som vid Torneträsk och närliggande trakter upphör 

 tidigare än tallen, går annorstädes i våra fjäll lika högt eller högre än 

 denne sin medtäflare. I rent geografiskt hänseende finnes det från syn- 

 punkten af landets uppdelning i skilda växtgeografiska områden knappast 

 något behof att så nära björkregionens undre gräns urskilja en ny region. 



Detta behof och ej, som i föregående fall en påfallande olikhet i de 

 ledande växtsamhällenas fysiognomi, torde ha varit det, som ledde Wah- 

 lENBERG till uppställandet af en porsregion. Jämte af porsen, Myrica 

 irale, skulle denna karaktäriseras äfven af den sällsynta Calla paliistris oc\\ 



