34 



ANDRA KAPITLET 



OSS ha funnit ett ord, som ger ett uttryck åt det väsentliga både i hit- 

 hörande arters kraf pä klimatet och i deras geografiska utbredning. Att 

 det därjämte gärna leder tanken på vårt eget land är ju intet fel. Som växt- 

 geografisk term synes ordet först ha användts af P. OLSSON (201, s. 10).^ 



Termen syd skandinavisk för de mera värmefordrande arterna 

 synes oss icke lika väl funnen som termen nordisk, men vi ha icke kunnat 

 utfinna någon bättre. I själfva verket vore kanske ordet centraleuro- 

 peisk mera uttrycksfullt, ty många af de arter, som ingå i denna grupp, 

 vinna sin rikaste och fullaste utveckling och allmännaste utbredning först 

 på kontinenten. Vi ha emellertid ej velat använda denna term, allden- 

 stund en motivering af densamma fordrat en vida mera ingående utred- 

 ning af växtarternas utbredning utanför Sverige än vår tid medgifvit. 



Till sist torde äfven några få ord böra sägas hvarför en gruppering 

 af floran efter de grundprinciper, som Raunki^R ^ uppställt, icke i ett ar- 

 bete som detta synes oss lämplig. Plans utgångspunkt är en uppdelning af 

 växtarterna efter deras »tillpassning att öfverlefva den ogynnsammaste års- 

 tiden». Han urskiljer en serie grupper, hvilka i många afseenden komma 

 att hvila på likartadt grundlag, som den ofvan gjorda uppdelningen med 

 hänsyn till förmågan att reagera mot inskränkning i vattentillgången. 



Hur intressant och i många afseenden gifvande än RAUNKl.f«RS system 

 kan vara, är det uppenbarligen icke ägnadt att utgöra utgångspunkt för 

 själfva hufvudindelningen af ett lands vegetation. Det har sin egent- 

 liga plats först då det gäller det ekologiska studiet af växtsamhällsgrup- 

 perna. Af stort intresse blir en gång att undersöka och sammanställa i 

 hvilka olika proportioner de skilda lifsformerna (luftväxter, ytväxter, mark- 

 växter etc.) ingå i exempelvis de härskande nordiska xerofila skogssam- 

 hällena i jämförelse med de mesofila tropofytsamhällena m. m. 



' Han inlägger dock i detta begrepp en annan betydelse än vi och afser därmed 

 »sådana arter som hufvudsakligen förekomma i Norrlands barrskogsregion», icke äro 

 egentliga fjällväxter, men i allmänhet äro subalpina eller förekomma i »fjälltrakter». Han 

 nämner Galium trifloruni, Mulgedium stbiriaan, Myricaria gennanica, Polevionium 

 ccBruIeum^ Rubus arcticus, Salix inyrtilloides^ Sceptruni carolinum och Viola utnbrosa. 



^ C. Rannki^r, Types biologiques pour la géographie botanique. Overs. av det 

 Kgl. Danske Vidensk. Selsk. Forh., Köpenhamn 1905. — Planterigets Livsformer og deres 

 Belydning for Geografien. Köpenhamn 1907. — Livsformernes Statistik som Grundlag 

 for biologisk Plantegeografi. Botan. Tidskr., Bd 29, Köpenhamn 1908. — Formationsunder- 

 sögelse og Formationsstatistik. Botan. Tidskr., Bd. 30, Köpenhamn 1909. 



