rådet boende, genomreste ej få universitetsbildade forskare i direkt bota- 

 niskt syfte Nordsveriges skilda delar. Sålunda samlade W. HisiNGER 

 under sina färder i Dalarne, Härjedalen och Jämtland uppgifter om väx- 

 ternas förekomst, R. F. Fristedt reste 1852 i Torne lappmark, 1853 i 

 Härjedalen, C. J. Hartman 1813 i Jämtland, P. J. Beurling besökte 1843 

 och C. Lagerheim jämte G. SjÖGREN 1844 samma landskap. Den se- 

 nare återvände hit 1846. K. F. Thedenius bedref 1836 botaniska under- 

 sökningar i Härjedalen, J. W. Zetterstedt i 82 i och 1832 sådana i Lapp- 

 land och 1840 i Jämtland. 



Slutresultatet af alla dessa forskningar var under 1830 — 1860 ut- 

 gifvandet af talrika uppsatser och flera lokalfloror, hvilka än i dag ut- 

 göra ett viktigt grundlag för all växtgeografisk forskning beträffande Nord- 

 sverige. Att beklaga är blott att dessas författare oftast ej tillräckligt 

 insågo den detaljerade uppgiftens betydelse, hvadan mången gång den 

 geografiska utbredningen är alltför summariskt angifven, och, i de fall då 

 den grundar sig pa en allmän uppgift efter minnet, äfven osäker. 



De viktigaste af nu antydda skrifter äro: 1833 G. Sjöstrands växt- 

 förteckning öfver Härjedalen, 1843 C. G. KRÖNINGSSVÄRDS öfver Dalarne, 

 1844 ^- J- Anderssons öfver Kvikkjokktrakten, 1847 C. J. Hartmans 

 öfver Gäfletrakten, 1854 R. W. Hartmans öfver Hälsingland, 1856 F. J. 

 Björnströms öfver Pite lappmark, 1857 R. F, Fristedts öfver södra 

 Ångermanland, 1858 O. R. FRIES öfver trakterna kring Kalix och Torne 

 älfvars nedre lopp, 1859 L. M. Larssons öfver Värmland samt 1860 C. 

 P. L^STADIUS öfver Torne lappmark. Flera af dessa, så BJÖRNSTRÖM, 

 Fristedt och framförallt N. J. Andersson, sökte behandla materialet 

 äfven från växtgeografisk synpunkt, men stora svårigheter mötte onekligen 

 och mera enstaka intressanta uttalanden och synpunkter oräknade, nådde 

 de egentligen icke öfver WahlENBERGS ståndpunkt; där står ock än 

 i dag i allt väsentligt de sammanfattande öfversikter vi äga öfver Nord- 

 sveriges växtgeografi. 



Orsakerna härtill äro flera och lätt begripliga. Kartmaterialet öfver 

 Norrland, Dalarne och Värmland har ända fram till våra dagar varit ganska 

 ofullständigt och svåråtkomligt och är delvis alltjämt så. Om den syn- 

 nerligen spridda växttopografiska litteraturen gäller detsamma. Det är 

 ett i hög grad tidsödande, mödosamt och dyrbart arbete, att med in- 

 gående användande af allt det material som finnes framställa i detalj 

 genomförda växtgeografiska kartor öfver ett större antal af de viktigare 

 arterna; beträffande en stor del af de vanliga arterna är det än i dag på 



