Aj ex* ^^M^-■ o-f^^-tu^JJUT ^\- f* fff 



297 



Andersson, Gunnar och Birger, Selim, Den norr 

 ländska ttorans geografiska fördelning och invand- 

 ringshistoria med särskild hänsyn till dess sydskan- 

 dinaviska arter. — Norrländskt handbibliotek. V." Uppsala 

 1Q12. VI + 416 sidor. Pris 6 kronor. 



Det stora uppsving som den svenska växtgeografien 

 under det sista decenniet ernått i sina olika "grenar — 

 växttopograti, vegetationslära, och postglacial växtpaleonto- 

 logi — har gjort "det allt svårare att överblicka det alltmera 

 hopade detaljmaterialet. Den översikt över en del av det- 

 samma, som " ovannämnda forskare nu lämnat, har därför 

 länge avvaktats med det livligaste intresse. 



Efter att i det första kapitlet ha lämnat en värdefull 

 historik över det hittills utförda forskningsarbetet, giva för- 

 fattarna i det andra en indelning av områdets arter med 

 hänsyn till deras värmebehov. Däiigenom erhållas följande 

 grupper: 1) Fjällarter, som hava centrum av sin utbred- 

 ning ovan skogsgränsen och vilkas värmekrav torde mot- 

 svara 4'— 9° C. juiimedeltemperatur. 2) Nordiska arter, som 

 tillfredställas av de temperaturer, vilka den kallare delen 

 av den kalltempererade zonen erbjuder i9°— 14° C. julitem- 

 peratur). 3) Sydskandinaviska arter, vilkas värmekrav äro 

 tillpassade för temperaturen i sydliga Skandinavien och 

 Central-Europa (14°— 16° C. och högre). "Mellan dessa grupper 

 finnas övergångsgrupper. — Med hänsyn till arternas för- 

 hållande till fuktigheten delas de i xérofyter, tropofyter, 

 mesofyter och h3'drof3'ter. Genom kombination av de båda 

 indelningsgrunderna erhållas i Norrland 14 olika ekolo- 

 giska artgrupper. 



Därefter lämnas en ingående analys av områdets geo- 

 logiska och topografiska egendomligheter, och deras in- 

 flytande på de skilda arternas utbredning. Särskilt intres- 

 sant är den kalkrika markens betydelse för fördelningen 

 av de extrema typerna: >Det förefaller åtminstone inom vår 

 flora vara så, att en del arter, som inom sitt egentliga kli- 

 matiska område förekomma på all slags mark, inom sina 

 gränsområden föredraga kalk (t. ex. Anthyllis och Vida 

 silvatica)». Även på de växtfysionomiska förhållandena in- 

 verkar markens kalkhalt, i det att på kalkrik mark de me- 

 sofila tropof}'terna ha vida lättare att reda sig mot xerofy- 

 terna än på kalkfri. — Den topografiska utredningen ger 

 vid handen, att landets detaljkonfiguration i mycket hög 

 grad inverkar på lokaIkU))iatets karaktär, och därmed också 

 högst väsentligt på florans sammansättning. Kanske egen- 

 domligast i detta hänseende äro de s. k. sydbergen. De ha 

 förut i litteraturen benämnts än bergrötter, än sydlutor, 

 och utgöras av mot söder vända branter, nedtill kantade 

 av från berget lösgjorda blockmassor. Sydbergets mot 

 söder vända brant kallas hamtuare, den ovanför liggande 

 m. 1. m. horizontella ytan dess platå, de nedanför belägna 

 blockmassorna benämnas rasmark, och den senares av 

 finare material bestående översta del, som når fram till ham- 

 maren, kallas bergrot. Den vanhgen smala remsa av plan jord, 



