TREDJE KAPITLET 



görande faktorerna. Det är topografien, som i så ovanligt hög grad stärker 

 de för växtlifvet gynnsamma betingelserna, att denna blir viktigare än de för- 

 delar bördigare mark o. a. utan dessa topografiska betingelser kunna gifva. 

 Då således den starkt ökade insolationen blir själfva kärnpunkten, torde 

 det vara berättigadt antaga, att vi i närvarande stund ej skulle ha haft 

 på långt när så många sydskandinaviska arter i våra fjälltrakter, som nu 

 är fallet, om dessa helt och hållet varit uppbyggda af mjuka, lättvittrande 

 bergarter, åt vara, att dessa lämna en mycket god jordmån. 



En möjlig invändning mot nu framförda åskådning, gående ut på att 

 de västra fjälltrakterna skulle vara kallare och ligga högre, är icke be- 



Fig. 4. Landskap visande topografien inom Jämtlands silurområde. 

 As, sedt från Frösön. 



rättigad, ty i dalgångarna finnas vida områden, som ligga lika lågt som 

 niänga växplatser i de östra fjälltrakternas sydberg. 



Siliiroinrådcna . T Nordsverige finnas tvänne större områden, som 

 här komma under beaktande, nämligen dels Dalarnas i Mora, Orsa, Ore, 

 Boda och Rättviks socknar, dels Jämtlands stora silurområde, nående från 

 Oviksfjällen och Storsjöns södra delar ända upp till södra Lappland. Ut- 

 med själfva fjällranden sträcker sig därjämte norr härom genom Lappland 

 ända till Torne träsk mellan fjällkedjan och urberget ett jämförelsevis 

 smalt band af siluraflagringar, hvilket i de flesta fall spelar en underordnad 

 roll i själfva topografien, men som från markbildningssynpunkt har stor 

 vikt, särskildt för de sydskandinaviska arternas uppträdande. 



