44 TREDJE KAPITLET 



mä anföras Loiiiccra xylosteiim. Auejiione 7iei>iorosa, Fragaria t^csca, Viola 

 mirabilis. Flera andra exempel på likartade lokaler skulle kunna anföras, 

 men dessa bägge må vara nog. 



Klart mä emellertid framhållas, att ingenstädes på lokaler af nu nämnd 

 art ens under de gynnsammaste markförhållanden antalet sydskandinaviska 

 arter blir så stort som i riktigt gynnade sydberg, naturligen i all synner- 

 het sådana med kalkhaltig mark. Arterna äro på silurområdet mera 

 spridda, några här och några där. 



Ser man på de i detta arbete publicerade kartorna öfver olika arters 

 utbredning, finner man emellertid för ett stort antal sydskandinaviska arter, 

 hurusom förekomsterna rent af koncentrera sig inom Jämtlands och Ånger- 

 manlands silur och en förskjutning af gränserna mot väster äger rum. 



Äfven pä det silurområde, som finnes i Dalarne, har man exempel 

 på hknande förekomster. Större delen af den bekanta Osmundsbergsföre- 

 komsten är en nästan jämn ängsbacke, likaså GuUeråsen m. fl., och liksom 

 man kring Storsjön finner talrika lokaler för arter, som först vida längre i 

 söder och öster ha sitt egentliga sammanhängande utbredningsområde, så 

 är detsamma fallet i löfskogar och ängsmarker på Dalarnes silurom- 

 råde. 



Nu anförda faktiska förhållanden leda ovillkorligen till den slutsatsen, 

 att själfva den mark, som finns på siluraflagringarna, måste 

 för åtminstone många arter möjliggöra en utveckling under 

 mindre gynnsamma klimatiska förhållanden än de som samma 

 arter ovillkorligen fordra under sa mma bredd inom urbergsom- 

 rådena. 



Det framställer sig då frågan hvad det är i marken, som på detta 

 sätt skulle kunna kompensera en högre atmosfärisk värmemängd? Med 

 vår nuvarande kunskap är det ej minsta tvifvel om att detta måste vara 

 kalkkarbonatet, på hvilket siluraflagringarnas bergarter och de jordarter, 

 som framgått ur dem, äro så jämförelsevis rika. 



Härmed äro vi inne på den intressanta, men ytterst svåra frågan om 

 kalken och dess betydelse för vegetationen. 



Den kalkrika markens betydelse för Nordsveriges vegetation. 



Den påfallande skillnad, som visar sig i vissa arters utbredning inom 

 mellersta och södra Europas samt Alpernas skarpt begränsade kalkrika 



