FEMTE KAPITLET. 



i 



Sydbergens flora och vegetation. 



För ett rätt förstående af den nordsvenska vegetationens hela natur 

 äro sydbergen af den största betydelse. På denna grund skola vi här 

 lämna en mera ingående framställning af deras flora, grundad på de syn- 

 punkter och uppdelningar, som i de föregående kapitlen lämnats. 



Att beakta är då först hurusom sydbergens växtsamhällen utan jäm- 

 förelse kunna betecknas såsom de artrikaste i hela den nordsvenska vege- 

 tationen. Så hyser Nammates i Lule lappmark 98 arter. Henriksfjäll i 

 Äsele lappmark äfvenledes 98, Äreskutans syd berg 171, Hammarfjället i 

 Härjedalen 179, Skuleberget vid Ångermanlandskusten 52 (troligen dock 

 ännu flera), Gettjärnsklätten i Värmland 8^. I allt ha från de 128 i kap. 

 9 — II beskrifna sydbergen iakttagits i rundt tal 450 arter eller som synes 

 en mycket stor del af Nordsveriges flora, dä man betänker att Härjedalens 

 hela artbestånd är 641 arter, Medelpads 714, Pite lappmarks ungefär 450 

 och den vidsträckta Pajala sockens med Muonio kapellag omkring 340.^ 

 För Norrland i dess helhet kan för närvarande ingen någorlunda exakt 

 siffra uppgifvas. 



För att vinna en öfversikt af det nyssnämnda stora artantalets eko- 

 logiska och växtgeografiska gruppering, torde det vara lämpligt utgå ifrån 

 de i kap. 2 närmare utvecklade värmekrafven hos de olika arterna. Dessas 

 uppdelning i tre stora hufvudgrupper: fjällarter, nordiska arter och 

 sydskandinaviska arter torde obestridligen gifva ett godt och riktigt ut- 

 tryck för arternas fordran på klimatets för dem viktigaste faktor, vär- 

 men. Såsom alltid är det emellertid äfven här svårt att i detalj genom- 

 föra en uppdelning. Angående flertalet arter råder knappast något tvifvel, 



Släktet Hie7-aciuin har ej medräknats. 



