SYDBERGENS FLORA OCH VEGETATION 



71 



Utgår man vid grupperingen af sydbergsfloran från värmekrafvet så- 

 som den grundläggande indelningsgrunden, så blir det, då sydbergen äro 

 spridda öfver ett område af c. 1,000 km. i norr och söder och c. 325 km. i 

 öster och väster, nödvändigt att uppdela Nordsveriges vida land i mindre 

 geografiska områden, inom hvilka artbeståndet kan hvart för sig under- 

 sökas. Denna omrädesuppdelning bör enligt vår mening taga hänsyn till 

 såväl de allmänna klimatiska förhållandena som ock till de lokalklimatiska. 

 Dessa senare stå, som förut har visats, i det allra närmaste samband med 

 topografien, hvilken på grund af landets olika höjd öfver hafvet, geogra- 

 fiska läge m. m. äfven i hög grad påverkar de allmänna klimatiska 

 villkoren. 



Redan i kap. 3, s. 37 är en dylik indelning af landet skisserad och 

 i samma kapitel skälen för hufvudindelningen i urbergsområdet, norrländska 

 silurområdet och fjällområdet angifna. Här torde därför blott vara af nö- 

 den att med några ord motivera den uppdelning af hufvudområdena, som 

 skett, och hvilka väsentligen äro af växtgeografisk natur. 



Fjällområdet, hvars växtgeografiska ostgräns lämpligen samman- 

 faller med urbergets gräns mot fjällskiffrarna, ^ är ungefär 800 km. i norr 

 och söder. Ett område som sträcker sig öfver mera än 7 breddgrader kan 

 ej vara en klimatologisk enhet, i all synnerhet som landet snarare ligger 

 högst inom de nordligare delarna. Vidare råder stor skillnad i dessa fjäll- 

 trakters läge i förhållande till Atlanten. Till ungefär 64° n. br. är afståndet 

 från ostgränsen till hafskusten 150 — 200 km., söder härom ligga fjällen 

 vida längre från hafvet samt innanför de vidsträckta norska fjälltrakterna. 

 Då vår undersökning visat, att en invandring från väster har spelat en 

 mycket stor roll under alla skeden af fjälltrakternas vegetationshistoria, 

 blir det en ganska naturlig gräns att skilja mellan de delar (Jämtland), 

 som stått under inflytande från de vidsträckta, i olika afseenden gynnade 

 trakterna kring Trondhjemsfjorden och de norr därom belägna. Dessa 

 senare, i norr och söder ungefär 450 km., böra enligt hvad artbeståndet 

 visar också lämpligen skiljas i en sydlig del med (norra) Ångerman- och 

 Umeälfvens källdalar (Västerbottens läns lappmark i fjällen) i anslutning 

 till Vefsen och Ranenfjordarnas fortsättningar på norska sidan och en 

 nordlig med öfriga nordsvenska älfdalar och anslutande till Salten-, Folden- 

 och Ofoten-fjordarna i Norge. 



^ Ett undantag är, som förut nämnts, i det följande gjordt, i det att granitbergen 

 kring Hornafvan förts samman med fjällområdet, ehuru de ligga inom urbergsområdets 

 västligaste del. 



