74 FEMTE KAPITLET 



Med den snäfva begränsning vi på så sätt gifvit den sydskandina- 

 viska artgruppen, har den kommit att innehålla 117 arter, bland hvilka 

 dock möjligen ännu någon bort uteslutas. Emellertid gälla alla jämförelser 

 detta artantal. De finnas alla i ett sammanhang uppräknade s. 93. 



Fjällområdenas sydberg. 



För större öfversiktlighets skull torde arterna böra behandlas i ord- 

 ning efter de områden, som ofvan omtalas; jfr äfven kartan i. De lokal- 

 geografiska förhållandena beröras ock lämpligast i detta sammanhang. 



För att underlätta öfversikten af det följande ha tvänne kartor ut- 

 arbetats. Den ena, kartan 2, anger samtliga de pass genom fjällkedjan, 

 med hvilka man närmast har att räkna för spridningen af sydskandina- 

 viska arter mellan Atlantens kust oCh de svenska fjälltrakterna samt om- 

 vändt. De understrukna siftrorna vid punkter, som markera vattendelarens 

 läge i passen, ange dennas höjd ö. h. i meter. De grofva linjerna beteckna 

 de dalstråk, som de sydskandinaviska arterna vid sin utbredning mot öster 

 synas ha följt. Härjämte äro å kartan insatta höjdsififror för viktigare sjöar, 

 äfvensom utbredningen af silurens s. k. östliga facies (prickade landom- 

 råden) samt ostgränsen för de hårdare fjällskiffrarna. Samtliga sydberg 

 äro äfven utsatta på denna karta. 



Kartan 3 afser att åskådliggöra, inom hvilka delar särskildt af fjäll- 

 trakterna sydskandinaviska arter i nämnvärdare grad finnas. Vi ha sökt 

 vinna detta genom att å en karta inlägga samtliga fyndorter för ett an- 

 tal typiska sådana arter. Härigenom framträda vandringsvägar m. m. natur- 

 ligen vida klarare än för en enstaka art kan vara fallet. De valda 10 

 arterna äro Ajuga pyraviidalis, Anevione vemorosa, Arabis Jiirsuta, Circcea 

 alpina, Cotoneaster vjilgaris, Sediim annunni, Sileiie nipestris, Stachys sil- 

 vatica, Uluius inontana och Viola viirabilis. 



Nordlapplands sydberg. De nordligaste af de berg, från hvilka man 

 på svenska sidan känner nu ifrågavarande artgrupp, ligga utmed Torne 

 träsk, särskildt dess nordsida, där de här beskrifna fyndorterna äro Vadde- 

 tjåkko, Ortovare och Maivattjåkko. Den låga passpunkten genom Bardo- 

 dalen (412 m.) till Malangenfjorden, c. 90 km., eller den vida kortare, 25 

 km., men något högre (508 m.) till O foten fjorden, synes inbjuda till en 

 invandring från de mildare hafstrakterna utmed Norges kust. Den höga 

 nordliga bredden har emellertid uppenbarligen medfört, att det blifvit jäm- 

 förelsevis få arter, som denna väg letat sig in i de svenska fjälltrakterna. 



