84 FEMTE KAPITLET 



Jiirsuta, A. tlialiaiia, Arena ri a scypyllifolia, BlecJinnm spicmit. ^'Caui- 

 paniila latifolia, Cardamiiic silvatica, Carex digitata, C. viuricata, C. orni- 

 tliopoda, Circcva alpina, CJuysospIeuiuui altcrnifoliuni, Corydalis fabacca, 

 Epilobimn collinviii. E. ntontanum, Erysiinimi liicraciifolhiiu, Fragaria i>csca, 

 Galeopsis bifida, Listera ovata, ■'^Lathyriis silvestris, ""Plantago media, Poly- 

 gala amara, ^Pyrola media, Sedirin acre, S. anmium, *5. sexajigulare, Silene 

 rupestris, Stachys silvatica, ''''Veronica chanu^drys, T', officinalis, Vida se- 

 piuiii. Viola Diirabilis, J^. ri%n7iiana, 1^. riipestris. 



Utaf i sydbergen mera allmänna arter saknas egentligen blott Aspe- 

 riila. Poteiitilla argcntea, Ptcris, Stellaria longifolia och Tnrritis. 



Härjedalens sydberg. Frän Trondhjeriisfjordens södra sida nå tvänne 

 stora dalgångar, nämligen Neaälfvens och Gulaälfvens med sina hufvud- 

 och bidalar upp mot vattendelaren i Härjedalen. Från söder sträcker sig 

 Österdalens grenar upp mot de nämnda flodernas källtrakter och från 

 sydost och öster på svenska sidan nå äfven Ljusnans och Ljungans 

 yttersta förgreningar hit. Vandringsvägar för växterna finnas sålunda i 

 tillräcklig mängd, svårigheten är blott att utreda, hvilka vägar, som haft 

 största betydelsen. Mellan de jämtländska passen och de pass söderut i 

 Härjedalen, hvarest de i detta arbete beskrifna artrika förekomsterna äro 

 belägna, d. v. s. på en sträcka af c. 80 km. synes icke finnas någon dal- 

 gång, som ägt någon större betydelse för artspridningen mellan Atlanten 

 och Bottenhafsområdet. Neaälfvens yttersta källflöden vid c. 950 och c. 960 

 m. ö. h. söder om Helagsfjället ligga synnerligen nära Ljungans samt Ljus- 

 nans tillflöde Mittåälfven. Att dock äfven här någon växtvandring ägt 

 rum synes vara ådagalagdt genom H. Smiths (236, s. 527) fynd af Coto- 

 ncastcr vid »norra Gröndörrstötens branta sydsluttning på ej fullt lOOO m.» 

 ö. h. samt BiRGERS i Mittåstötens björkregion och GuNNAR ANDERSSONS 

 i Galberget (kartan 18). 



Den ojämförligt viktigaste vandringsvägen synes dock ha ledt öfver 

 tvänne eller trenne sydligare pass. Det ena går frän norska sidan ge- 

 nom sjön Aursunden (696 m.) till den väster om riksgränsen belägna pass- 

 punkten på 835 m. samt vidare förbi sjöarna Malmagen (781 m.) och Lås- 

 sen (543 m.) till Ljusnan. Den andra dalen, hvilken genom pass, som 

 synas ligga omkring 830 — 850 m. ö. h., står i förbindelse med Neaälfvens 

 dalsystem, går från Aursunden genom sjön Hyllingen (788 m.) till en strax 

 öster om riksgränsen vid c. 830 m. belägen passpunkt; fortsättningen åt 

 sydost leder öfver Ljusnedal (583 m.) till Ljusnans hufvuddal. 



