SYDBERGENS FLORA OCH VEGETATION 



Inom nedre Ångermanälfvens vattensystem äro äfvenledes blott få 

 lokaler af nu ifrågavarande slag kända, och endast en af dessa, belägen 

 nära Österåsens sanatorium, har blifvit närmare undersökt; lo sydskandi- 

 naviska arter äro där anträffade. För de tre återstående bergen äro blott 

 ett fåtal arter antecknade. Till Indalsälfvens flodområde höra 6 berg. Af 

 dessa äro Stadsberget och Hattberget besökta af oss, hvadan något rikare 

 artlistor därifrån föreligga. I det förra äro 15 sydskandinaviska arter an- 

 träffade (2 dock på grund af att uppgiften är hämtad från P. OLSSON 

 något osäkra), från det senare 7. I allt äro från sydbergen inom den nu 

 ifrågavarande, i växtgeografiskt afseende så synnerligen viktiga delen af 

 Ångerman- och Indalsälfvarnas vattensystem kända 44 sydskandinaviska 

 arter, af hvilka dock 2 ej äro fullt säkra. 



De sydligaste bergen inom det mellersta inre urbergsområdet samla 

 sig kring Ljungans mellersta lopp mellan Holmsjön i väster och Torp i 

 öster, från hvilken omkring 50 km, långa sträcka ej mindre än 8 berg äro 

 kända. Af dessa har Öberget 12, Ranklöfven 15 och Getberget ej mindre 

 än 18 sydskandinaviska arter. Längre upp mot älfvens källområde träffas 

 det vida artfattigare Galberget. I de ii bergen kring Ljungan ha 40 hit- 

 hörande arter blifvit funna. 



Nyss nänmdes att en viktig del af dessa utgöres utaf arter, hvilka 

 redan i mellersta Sverige äro allmänna och som från kustbältet gå in 

 ett stycke i de stora floddalarna. Corylus (fig. 20), Viburmim (kar- 

 tan 34), Canipamda persicifolia, Filago montana, Orobus vcnms, ScropJiu- 

 laria no do sa, Verbasciun ?iigrum och Veronica v erna äro arter, som vi icke 

 förut mött med undantag för kustbältet. 



En art, som på ett synnerligen egendomligt sätt är bunden till inre 

 urbergsom.rådet med utlöpare på silurområdet är Astragalus glycyphyllus 

 (kartan 11). Från Dalälfven ända upp till Ström finnas 28 säkra och ett 

 antal osäkra fyndorter kring älfvarnas mellersta dalfören. Endast en enda 

 lokal, i Högsjö socken söder om Ångermanälfvens mynningtrakt, ligger 

 nära kusten. Någon förklaring på huru en utbredning som denna är att 

 tolka förmå vi ej gifva. Anmärkas bör att arten har stora, tunga frön. 



Det södra inre urbergsområdet omfattar väsentligen inom de egent- 

 liga skogsområdena Ljusnans, Dalälfvens och Klarälfvens flodområden. 

 Inom det förstnämnda känna vi 18 berg, mer eller mindre väl undersökta, 

 inom Dalälfvens 8 och inom Klarälfvens 3. För det senare ha vi nöjt 

 oss med ett par väl undersökta typberg. 



