SYDBERGENS FLORA OCH VEGETATION I 1 3 



Detta utgör 367 arter eller 82 7o af hela iakttagna artantalet. Till 

 den artgrupp, som omfattar arter, hvilka med mer eller mindre sannolikhet 

 blifvit spridda genom människans inflytande, ha vi fört 34 arter och i den, 

 om hvilken vi af olika anledningar ha svårt att bilda oss någon säker före- 

 ställning, 45 arter. 



Af de anförda siffrorna framgår, att de nordiska arterna, d. v. s. 

 undersökningsområdets klimatiskt bäst tillpassade arter, äro starkast före- 

 trädda eller med nära en tredjedel af hela artantalet. I sjäifva verket 

 torde det vara ej obetydligt flera, då ju en del från öfvergångsgrupperna 

 och från de mindre säkert kända i sjäifva verket höra hit. Ännu klarare 

 blefve den betydelse dessa arter i vegetationen ha, om fullständiga artlistor 

 förelåge från samtliga berg. 



Närmast i betydelse kommer den sydskandinaviska gruppen med 117 

 arter, hvaraf 65 finnas i 5 berg eller flera. De torde kunna sägas utgöra 

 ungefär en fjärdedel af hela artbeståndet. 



Minst rika äro fjällarterna, i all synnerhet om man erinrar sig, att 

 blott 28 af 74 arter förekomma i fem berg eller däröfver. 



I rent geografiskt afseende bör ett förhållande påpekas, som är af 

 stor betydelse för förstående af vegetationens historia, i det att det talar 

 emot en alldeles tillfällig, planlös spridning. Om ej få arter inom alla 

 grupper gäller nämligen, att de mycket ofta förekomma inom två eller 

 flera hvarandra närliggande sydberg, men saknas inom stora 

 kringliggande områden. För fjällväxterna äro redan mellersta Medelpads 

 berg anförda (s. 108), bland sydskandinaviska arter må nämnas Cotoncaster 

 (karta 18) i 4 berg i Härjedalens fjälltrakter, Aspernla odorata (karta 10). 

 Corydalis fabacea (karta 17) och många andra i 3 eller 4 af Ströms vat- 

 tendalsbergen, Anthyllis (karta 8), Arenaria trhtervia i 4 af mellersta Medel- 

 pads berg, Aspleniuin tricJioDiancs och A. septentrionalc i dels 3, hvarandra 

 närliggande kustberg mellan Örnsköldsvik och Härnösand, dels i en grupp 

 berg vid Sundsvall. 



Utrymme och tid förbjuda oss att här ingå på en något utförligare 

 framställning af de märkliga sydbergssamhällenas ekologi. Några antyd- 

 ningar utan anspråk på fullständighet må dock göras. 



Fördelas floran efter de gamla vedertagna ekologiska typerna, träd, 

 buskar, örter m. fl., framgår resultatet af omstående tabell. 



