HUFVUDDRAGEN I DEN NORDSVENSKA FLORANS HISTORIA 1 33 



Stort och enligt genom oss utförda mätningar — å karta i skalan 1:2 mill. 

 — torde det ha utgjort ungefär 140,000 kvkm. eller obetydligt mindre än 

 hela Götaland med Värmland och Dalarne; dessa äro tillsammantagna 

 143,000 kvkm. 



Vid isens afsmältning gjorde sig denna förskjutning af isdelaren mot 

 öster på ett ganska märkligt sätt gällande i det att en betydande in- 

 landsisrest blef kvarliggande utmed densamma, dämmande de mot öster 

 och söder öppna fjälldalarna, i hvilka talrika och ofta betydande issjöar 

 bildades. Det geografiska område, öfver hvilket dessa voro spridda, sam- 

 manfaller i allt väsentligt med hvad som ofvan (s. 95) har benämnts fjäll- 

 området samt med det prickade området å kartskissen, fig. 19. 



De många issjöar, som uppe i fjälldalarna och delvis äfvcn å nedan- 

 för liggande silur- och urbergsområden fört sitt temporära lif, ha under 

 senare årtionden varit föremål för ganska omfattande studier, i Norge af 

 Andr. M. Hansen, H. Relsch, P. A. Öyen, i Sverige af Gunnar 

 Andersson, A. Gavelin (94), A. G. Högbom (140), O. Sjögren m. fl. 

 Här kan ej ingås på detaljer; uppmärksamheten må blott fästas på följande 

 viktiga omständigheter. 



Hvad som i kartskissen fig. 19 betecknas såsom Issjölandet har i dal- 

 gångarna i betydande omfattning varit täckt af isdämda sjöar. Dessas 

 utsträckning var dock i hög grad växlande, alldenstund i samma mån som 

 isen drog sig tillbaka mot öster, nya utlopp öppnades, förut skilda sjöar för- 

 enades, sjöarnas yta i stort sedt sänktes och försköts österut. Dessa 

 uttappningar ha helt säkert varit af stor betydelse för vegetationen, i det 

 att pä en gång stora ytor blottlades och kunde tagas i besittning af 

 växtvärlden. I klimatiskt afseende måste issjöarna, på grund af de stora 

 afdunstningsytor de utgjorde, under sommaren ha i afsevärd grad höjt 

 luftfuktigheten. På grund af värmeabsorptionen vid issmältningen torde 

 temperaturen i deras vattenmassor hållits låg. Goda grunder finnas därför 

 för antagandet, att under issjötiden i trakterna mellan inlandsisen 

 och vattendelaren ett i förhållande till klimatet inom Nord- 

 skandinavien öfverhufvud ganska kallt och fuktigt klimat varit 

 rådande. Å andra sidan finnas äfven grunder för att antaga, att inom 

 området åtminstone tidvis ett af föhnvindar påverkadt mera torrt khmat 

 kan ha rådt. Dessa svåra frågor äro ännu omöjliga att säkert utreda. 



De förstnämnda antagandena stödas af det lilla vi genom fossil fynd fått 

 veta om vegetationen under denna tid inom de södra och mellersta fjäll- 

 trakterna; till förhållandena i de norra fjälltrakterna återkomma vi senare. 



