HUFVUDDRAGEN I DEN NORDSVENSKA FLORANS HISTORIA 1 35 



fjällen; landisen uppdelades i ett antal döda partier, som mer eller mindre 

 fort afsmälte. Själfva afsmältningen i fjällen får man ej heller tänka sig 

 såsom ett någorlunda likformigt återtåg af isen, likt det som skedde i 

 Göta- och Svealand. Först torde nunatakker ha framsmält, därefter dalarna 

 frilagts och till sist de mera isolerade ispartierna försvunnit. Månget syd- 

 berg har sannolikt smält fram som en nunatakk och dess äldsta flora varit 

 en ren nunatakkflora. 



De II iiordskan di )ia viska afsmältningstideii eller florans 3:dje 

 invandringsskede. Med detta namn beteckna vi den tid, som från före- 

 gående skedes slut erfordrades för isens definitiva försvinnande såsom in- 

 landsis i norra Skandinavien. Under denna tid frilades således helt från 

 is de inre skogsområdena i östra Norge och mellersta Norrland; vidare 

 sannolikt större delen af landet kring norra Bottenhafvet och afsevärda 

 delar af nordliga Finland. Anmärkas bör, att för närvarande intet säkert 

 kan sägas om huruvida vid periodens början de norska issjöarna i Gud- 

 brandsdalen och andra dalar redan voro uttappade. 



Svårigheten att säkert angifva periodens slut ligger i att vår kunskap 

 om sättet för isens afsmältning i nordligaste delarna af inre Skandinavien 

 ännu är så ytterligt bristfällig. Vi ha tillsvidare blott en enda hållpunkt 

 af vikt. 



Frän Sveriges allra nordligaste hörn omtalade år 1908 A. Heintze 

 (J17), att han i genom sjösänkning blottade sediment af sjön Arpojaure 

 (A, fig. 20) funnit fossil tall afsevärdt öfver nuvarande tallregion. Th. C. 

 E. Frie.S (82, 83 och 84) har sedermera mera ingående studerat fyndorten 

 och om densamma lämnat utförligare relationer. På issjöaflagringar, i 

 hvilka Betitla Jiana anträffats fos.sil, hvila i Arpojaure efter den dämmande 

 israndens afsmältning afsatta mäktiga lager. Den ifrågavarande delen af 

 dessa innehålla rikligt tall och andra för denna trakt utprägladt sydliga 

 arter, hvadan de med fog af Fries anses bildade under den i det följande 

 närmare omtalade perioden med större värmetillgång än i nutiden. De 

 öfversta, jämförelsevis föga mäktiga lagren sakna tall och innehålla endast 

 björk och andra växtarter, som tala om en tid med i stort sedt likartadt 

 klimat som nu pä fyndplatsen. Denna ligger i öfre björkregionen. FRIES 

 (84, s. .355) har sökt bestämma lagerseriens ålder, utgående från att de i 

 densamma anträffande skikten skulle vara ärsskikt. Han går emellertid 

 icke tillväga med den metodiska noggrannhet som G. De Geer och Ll- 

 DÉN, hvilka räkna igenom alla hvarfven i de undersökta profilerna, utan 

 han räknar endast vissa stycken för att få ett medeltal, dividerar därpå i 



