[40 SJÄTTE KAPITLET 



isens östra och sydöstra delar varit betydligt nederbördsfatti- 

 gare och åtminstone under sommaren varmare än inom dess 

 västra områden. 



Orsakerna till denna för florutvecklingen synnerligen betydelsefulla 

 olikhet i klimatet är i första rummet att återföra på den motsättning i 

 detta, som inom hvarje kontinent finnes mellan en atlantisk vid hafvet be- 

 lägen del och en inre kontinental. Denna motsättning har under nu ifråga- 

 varande skede helt säkert ytterligare förstärkts genom den afkylning af hafvet 

 och luften, som de i Norges många fjordar kalfvande glaciärernas isberg 

 framkallat. Liksom i våra dagar inom Spetsbergens västra kustland och del- 

 vis än i Norges västra del har ganska säkert en stark molnfrekvens bidragit 

 att sänka betydelsen af den direkta insolationen och därför ett sommarkallt 

 och fuktigt klimat uppstått. Hvilken betydelse detta har för vegetationen, 

 särskildt fjällväxternas förekomst har nyligen på ett ingående sätt behand- 

 lats af J. Frödin (91). 



Antagandet af en nordväst-sydostlig anordning af klimatbältena och 

 därmed af vegetationsregionerna stödes äfven af de fossila fynden. Norr 

 om den å kartan, fig. 20, inlagda gränsen för en fossil fjällflora utan träd- 

 växt kommer ett område, visserligen blott i sina hufvuddrag kändt, inom 

 hvilket en med alpina typer uppblandad björkskog varit den första flora, 

 som tog det af isen lämnade landet i besittning. Sådana fynd äga vi 

 från Östergötland (Tistorp, Räfsjö; 8), troligen Västergötland (Skultorp) 

 och Närike (Laxå), .sydöstra Norge (Gudbrandsdalen, Svartemyr, Löne- 

 tjärn). Längre i nordost och norr saknas enligt H. LINDBERGS (170) nog- 

 granna och ingående undersökningar helt och hållet spår af denna björktid. 

 Detta är alldeles motsvarande det förhållandet, att björkregionen, som är 

 så karakteristisk för Skandinaviens fjäll, helt saknas i de mera kontinentala 

 delarna af det nordliga skogsområdet i norra Ryssland, Ural, Sibirien. Öfver- 

 hufvudtaget var af allt att döma det kontinentala klimatbältet förskjutet 

 mot väster under tiden för den sista skandinaviska landisens afsmältning. 



Angående vegetationens beskaff"enhet under det centralskandinaviska 

 afsmältningsskedet, torde följande med fog kunna sägas: 



a) En alpint-arktisk flora besatte de kalla och fuktiga västra delarna 

 af Skandinavien i samma mån dessa blefvo isfria. Mesofila och tropofila 

 arter böra ha varit mest gynnade. 



b) Arktiska arter framträngde samtidigt från öster och nordost till 

 halföns nordligaste delar. De arktiska xerofilerna böra här ha varit sär- 

 skildt gynnade. 



