HUFVUDDRAGEN I DEN NORDSVENSKA FLORA NS HISTORIA 1 47 



Först under den nordiska tallflorans tid blef en stor grupp af syd- 

 bergen isfri. Hit äro att räkna de artrika bergen kring Kvikkjokk på is- 

 delarens västra samt de icke mindre intressanta bergen kring Hornafvan 

 på dess östra sida, vidare Kyrkberget vid Storuman, Skikkisjöberget vid 

 Vojmsjön, Tåsjöberget samt bergen vid Storsjön äfvensom Ulfberget och 

 Nolåsen i Härjedalen. 



Den fossila floran i kalktufferna visar med säkerhet, att den tidigaste 

 floran i dessa sydberg måste ha utgjorts .af nordiska arter, uppblandade 

 med större eller mindre antal fjällarter. De nordiska arterna böra vid 

 denna tid ha varit ungefär desamma som i våra dagar, i det att såväl de 

 mera mesofila arterna, sannolikt till stor del invandrare från väster, som 

 de mera xerofila, ursprungligen invandrade utmed de baltiska kusterna, 

 hunnit uppsöka de ståndorter, som för respektive arter voro mest till- 

 talande. Somliga, nämligen de mest fuktighetsfordrande, lämnade dock 

 aldrig fjälldalarna eller ha åtminstone icke vunnit någon allmännare ut- 

 bredning i de östra skogsområdena. En rad exempel på sådana arter äro 

 de s. 99 något behandlade arter, som i hufvudsak äro bundna till våra 

 dagars björkregion i fjällen. 



Den skandinavi ska väruictiden eller, som den för Nordskandi- 

 navien äfven kunde kallas, den sydskandinaviska tallflorans tid, utgör det 

 4:de stora skedet i de.ss floras historia. 



Pä redan s. 138 angifna grunder vill det synas, som om medan 

 isen ännu kvarlåg i det nordligare Lappland, de nuvarande värmeförhållan- 

 dena icke blott uppnåtts utan äfven öfverskridits. Säkert är under alla 

 omständigheter, att denna förbättring af klimatet fortsattes och följdes af 

 ett skede högst afsevärdt mycket varmare än vår egen tid. Då denna 

 värmetid stod på sin höjdpunkt var, enligt hvad GUNNAR ANDERSSON 

 stödd på en ingående undersökning af hasselns nuvarande och forna före- 

 komst funnit, vegetationsperiodens temperatur ungefär 2,5° C. högre än 

 nu. Bevisen för denna värmetids tillvaro hämtas dels från förekomsten af 

 en del arter, fordrande högre temperatur än den nu i allmänhet i Nord- 

 sverige rådande, å särdeles gynnade ståndorter, framför allt de här be- 

 skrifna sydbergen, dels också från fossilfynden. Det är ej här vår mening 

 att utförligare ingå på dessa senare, utan få vi beträffande dem hänvisa 

 till redan utgifna sammanfattande arbeten; jfr 22, 229. 



En enda lokal torde dock vara skäl i korthet omnämna, nämligen 

 Ragunda, alldenstund inom samma aflagring G. De Geers för hela den 

 här brukade tidräkningen grundläggande tidsbestämning är utförd, hvadan 



