HUFVUDDRAGEN I DEN NORDSVENSKA FLORANS HISTORIA 15.^ 



lefva, om de ej mött granen. Detta ser man mångenstädes i södra Norr- 

 lands bäckdalar. Ett godt exempel pä hur det tillgår ger den nedan be- 

 skrifna Lindtjärnsbäcken i Hälsingland. 



Äfven andra arter ha emellertid med säkerhet gynnats af under 

 detta skede rådande förhållanden i sin lUbredning från öster mot väster 

 och delvis äfven sydväst. Exempel på sådana äro Rhöhs arcticus, 

 samt flera arter särskildt inom det nordligaste Skandinavien. Sådana äro 

 Cassandnx calyculata, Mulgediuin sibincuni och Folemoniuni ccenilejmi 

 ^■caj}ipanulatuin. 



Ett förhållande, som icke står i orsakssamband med de sista år- 

 tusendenas klimat, men som i norra Skandinavien sammanfaller i stort 

 sedt med detta klimatskede, är människans uppträdande och inflytande 

 på vegetationen. Det är emellertid uppenbart, att resultatet af detsamma 

 hade blifvit väsentligen annorlunda, om hennes arbete varit förlagdt redan 

 till värmetiden eller som nu endast till den klimatiska nutiden. Den 

 stora och rika ruderatflora hon infört i Norrland består med hänsyn till 

 temperaturfordringarna, som lätt inses, väsentligen af nordiska arter, men 

 här och hvar träffas ock mera värmefordrande sådana. Genom den frihet 

 från konkurrens och den rikare tillgång pä näring, som här och hvar 

 beredes dem, kunna de säkert mångenstädes hålla sig under mindre tillgång 

 till värme än de under öppen konkurrens med den vilda floran måste fordra. 



Att sydbergen genom människans åtgörande, fastän oafsiktligt rik- 

 tats med ej få arter, är i det föregående visadt. Att hon emellertid, 

 särskildt under de senaste århundradena, äfven bidragit till utrotande af 

 viktiga element såväl i dessa bergs vegetation som i andra växtsamhällen, 

 är ett förhållande, som ej får förglömmas. Beträffande de s. k. ädlare 

 löfträden anföres exempel härpå i kap. 8. 



