158 SJUNDE KAPITLET 



men då anledning till att antaga sådant ej föreligger, ha vi alltid upptagit 

 dem, huru svårförklarliga de än må vara. De få som så mycket annat 

 »ställas på framtiden». 



Då vi sålunda anse oss ha med goda grunder gjort det i hög grad 

 sannolikt, att flertalet af de sydskandinaviska arterna icke ursprungligen 

 blifvit likformigt utströdda öfver landet såsom säden öfver ett åkerfält, 

 utan i mer eller mindre samlad trupp följt vissa leder, är det uppenbart, 

 att vi måste söka något närmare utreda dessa hufvudvägar för växt- 

 vandringen. 



De stora spridningsvägarna. 



Redan i det föregående har tämligen ingående redogjorts för en del 

 detaljer i våra undersökningar öfver dessa, hvadan vi här kunna inskränka 

 oss till själfva de stora hufvuddragen. 



De sydskandinaviska arterna ha spridts till sina nuvarande 

 växtplatser på tvänne hufvudvägar, den ena utmed Norges 

 västkust samt vidare uppför de stora hufvuddalarna öfver pass- 

 höjderna och in på svenska sidan. Den andra hufvudströmmen 

 har kommit från söder, följt Sveriges dåvarande östra kust- 

 land och uppför de stora älfdalarna framträngt mot fjällen. I 

 all synnerhet de trakter, som tillhöra Indalsäl fvens och Än- 

 germanälfvens dalfören, ha — ej minst på grund af dessa trak- 

 ters rikedom på kalk i de lösa jordlagren — visat sig ägnade 

 för en del växters spridning. På Jämtlands silur samt öster och väster 

 om denna ha de bägge stora invandringsströmmarna sammanstött, och 

 mången gång är det numera alldeles omöjligt att med säkerhet afgöra, 

 om en art på den ena eller andra vägen nått fram till sina nuvarande 

 växplatser. I vissa fall är det emellertid mycket sannolikt, att arter öfver 

 Sverige t. o. m. nått Trondhjemsfjorden och kusttrakterna norr om denna, 

 i andra, att arter därifrån nått ända ned mot eller till Bottenhafvets kust. 



Norr om Ängermanälfven gå de bägge invandringsströmmarna allt- 

 mer i sär och de arter, som förekonuna nordligare, anträffas antingen i en 

 smal sträcka längs kusten eller i fjällen eller inom bäggedera områdena. 

 Ett synnerligen karakteristiskt drag i ett flertal arters utbredning är deras 

 totala frånvaro i norra, inre Norrlands skogsområde. Man jämföre för, att 

 fullt inse detta, dels kartan 3, dels kartorna öfver Anthyllis, Anemone 

 nemorosa, Arabis hirsiita, Ajuga pyramidalis, Circcea alpina, Erysirnum 



