FLORANS SPRIDNINGSVÄGAR TILL OCH INOM NORDSVERIGE 



165 



flesta fall skall framtiden nog klargöra, att ståndorterna bli talrikare ju längre 

 mot söder vi komma. 



En sak är emellertid redan klar, nämligen att norra Norge, uppen- 

 barligen tack vare det gynnsammare klimatet utmed dess Atlanterkust och i 

 dess fjordars sydberg, har en ofantligt, mycket rikare flora af sydskandina- 

 viska arter än den, som åtminstone i våra dagar sitter som relikt i de 

 svenska fjälldalarna. 



En sammanställning, visande huru många af de 117 i sydbergen an- 

 träff'ade sydskandinaviska arterna (s. 93) som finnas norr om polcirkeln i 

 Norge och i Sverige, ger följande resultat. 



I både Norge och Sverige äro följande 15 arter antecknade: 



A nthyllis viilneraria, 

 Arabis hirsuta, 

 Circcea alpina, 

 Epilohium coUinum, 

 Epipactis latifolia, 



Erysimum hieraciilolium, 

 F rågar ia vesca, 

 Galeopsis bifida, 

 Sedum annuum, 

 Silene rupesiris, 



Turritis glabra, 

 Veronica officinalis, 

 Vicia sepium, 

 Viola mirabilis, 

 » rupesiris . 



Endast från Norge äro följande 43 arter antecknade: 



Adoxa moschatellina, 

 Ajuga pyramidalis, 

 Anemone hepatica, 



» nemorosa, 



Arabis ihaliana, 

 A renaria serpylUfolia, 



» trinervia, 



Asperula odoraia, 

 Asplenium rtita muraria, 

 » septentrionale, 



» trichomanes, 



Blechnum spicant, 

 Campanula latifolia, 

 Cardamine silvatica, 

 Carex digitala, 



Carex orniihopoda, 



» paradoxa, 

 Corydalis fabacea, 

 Corylus avellana, 

 Dactylis glomerata, 

 Epilobium monianum, 

 Gagea lutea, 

 Geranium robertianum, 

 Geum urbaniim, 

 Habenaria bifolia, 

 Hypericum perforatum, 



» quadrangulum, 



Impaiiens noli tangere, 

 Potentilla argeniea. 



Pteris aquilina, 

 Pyrola chlorantha, 



» media, 

 Rosa canina, 

 Scrophularia nodosa, 

 Sedum acre, 

 Sfachys silvatica, 

 Stellaria longifolia, 

 Thymus serpyllum, 

 Ulmus montana, 

 Veronica chamcedrys, 

 Viburnum opuliis, 

 Vicia silvatica, 

 Viola riviniana. 



I de svenska fjälldalarna finnas alltså norr om polcirkeln 13 "/o 

 af sydbergens samtliga sydskandinaviska arter, medan vid fjordarna och 

 kusten på norska sidan lefva 38 "/o. Därjämte tillkomma ännu några arter, 

 såsom Anemone ranuncidoides (s. 120), hvilka icke alls anträfl"ats i Nord- 

 sveriges sydberg. 



Om de arter, som västerifrån gått in öfver fjällpassen i Sverige, är i 

 kap. 5 så pass utförligt taladt, att det här torde vara onödigt att vidare 

 orda därom, vi blott hänvisa till kartorna. Det må endast erinras om, att af 



