DE SYDSKANDINAVISKA TRÄDENS OCH BUSKARNAS FÖREKOMST I NORDSVERIGE 1 79 



sunda (flerstädes), i Torsåker, vid byn Rasbo i Ockelbo och vid torpet Sjölåt i Hamrånge; 

 vid herrgårdar träffas den vid Tolflbrs, Högbo bruk, Sandviken, Jädraås, Gysinge, Söderfors 

 och rikhgt vid Vifors i Hamrånge. 



Dalarna. Eken torde i nutiden ingenstädes, om ej i By och Folkärna s:r utmed 

 Dalälfven, vara fullt vild i Dalarna, men här och hvar tyckes den, särskildt i senare tid, ha 

 förvildats. Wiström (263, s. 290) omtalar sålunda, att själfsådda exemplar uppkommit från 

 planterade träd, t. ex. i Kopparbergs s:n vid Lindsberg, där ett exemplar af 4 ni:s höjd 

 finnes invid en åker ej långt från gården, och i ingenjör Carlgrens egendom vid Gruf- 

 riset, där 3 stycken öfver 100 år gamla ekar finnas i trädgården, från hvilka 1903 ett 20-tal 

 plantor uppkommo i trädgården och ett exemplar i angränsande skog. I St. Tuna, Fors- 

 backa s:n, finnas i trädgården flera gamla ekar, af hvilka den största vid brösthöjd har en 

 omkrets af 3,56 m., och från hvilka själfsådda plantor ofta erhållas. Vid Ludvika ha de af 

 brukspatron Roth för några vårtionden sedan planterade ekarna trifts väl och uppnått en 

 ganska afsevärd storlek. Som Gunnar Anderssons (13, s. loi) fynd i en mvT, invid 

 hvilken dessa ekar nu lefva, bevisar, har trädet under den i det föregående omtalade värme- 

 tiden verkligen som vildt lefvat just på denna plats, men sedan fullständigt utdött i trakten- 

 Från Folkärna omtalas eken från Ön (Samuelsson) samt mellan Kungsgården och Utsund 

 (o. G. Johansson). Om dess förekomst vid Pungmakarebo vid Nyberget jfr nedan. 



Hälsifigland. Såväl R. W. Hartman (114, s. 23) 1854 som J. A. Wiström (261, 

 s 34) 1867 upptaga eken endast såsom planterad, och P. W. Wiström (262, s. 32) säger 

 1898: »Flerst. planterad t. ex. Segerstad, vid kyrkan flera gamla träd; Söderhamn; Bollnäs, 

 vid prostgården; Voxna, i trädgården vid bruket; Arbrå, Koldemo två omkring 80 år 

 gamla träd; Järfsö, vid apoteket; Hudiksvall, på gamla kyrkogården flera äldre träd; Hög, 

 Högs gård; Ströms bruk, i trädgården. Erhåller vissa år mogen frukt.» 



Emellertid finnas från provinsen äfven uppgifter om förekomst af ek, som synes 

 vara de sista sparsamma kvarlefvorna af den ekskog, hvilken under värmetiden uppen- 

 barligen lefde ända hit upp. Eken S3'nes icke, som en del andra med den då samlefvande 

 arter, ha förmått rädda sig upp i sydbergen. Ett exempel på förekomst af nu nämndt slag 

 är den af Gunnar Andersson (13, s. 73) beskrifna förekomsten af t ven ne ekar i en backe 

 vid Stormyren å Guhgrufva bruks ägor på SV-sidan (?) af Järfsjön inom Skogs s:n. I myren finnes 

 eken fossil i rikhg mängd. Ett annat exempel är möjligen det, som omtalas af Ortenblad 

 (272, s. 46): »En (såsom det uppgifves) 150 år gammal ek (han gör efter det yttre att döma 

 intrvck af att vara äldre) af omkring 12 meters höjd och 50 cms medeldiameter vid bröst- 

 höjd växer i Kölsjö by, Hassela s:n i norra Hälsingland, omkring 6 mil från kusten och 

 500 ä 600 meter öfver hafvet » Detta är troligen samma ek, som herr Ture Sahlberg 

 omtalar i ett bref af den 11 nov. 1906 till Gunnar Andersson: »C. 100 m. norr om den 

 nu utdikade Västra Kölsjön i Hassela socken står en gammal ek.» 



Medelpad. Collinder säger om eken i Medelpad (68, s. 154), att den förekommer 

 flerstädes planterad, samt att den under vissa år sätter mogen frukt i Tuna s:n. 



Ångei-ina7tland. I Hartmans flora, ii:te upplagan (1879) s. 357 finnes följande 

 uppgift: »Ångermanland: Hemsön, vid Sanna; samt Ytter-Lännäs socken, fullk. vild (Ar- 

 nell).» i sin uppsats om »trädplanteringar i Ångermanland» 1880 (s. 84) anför Arnell 

 samma tvenne lokaler och vidhåller, att eken där med all sannolikhet är fullkomligt vild, 

 samt omtalar vidare, att den som odlad är tämligen spridd, blir intill 7 — 9 m. hög, börjar 

 blomma den 20 juni, äfvensom att frukterna ibland mogna. Så finnas vid egendomen 

 Fantskog i Skogs s;n ekar, som uppkommit ur på stället mognade och sådda frukter. I 

 ett meddelande till oss 1909 säger emellertid lektor Arnell, att eken på den ofvan om- 

 talade lokalen vid Sanna på Hemsö och vid Sunnanåker i Ytterlännäs socken visserligen 

 ser ut, som om den vore vild, men likvisst antagligen ursprungligen är planterad i dessa 

 gamla kulturtrakter. 



Den nordligaste lokalen i vårt land, där man med säkerhet 

 kan anse eken vild, torde sålunda vara den ofvan från Skogs sm 



4 



