DE SYDSKANDINAVISKA TRÄDENS OCH BUSKARNAS FÖREKOMST I NORDSVERIGE l8l 



Dalarjia. Kröningssvärd (151, s. 52) anger 1843 ask frän Konsjön i By samt säger, 

 att den växer på några andra ställen där och i Garpenberg. Vild skall den äfven före- 

 komma vid Tallberg i Ål och i Rättviks finnmark. Indebetou (141) tillägger 1879, att 

 den finnes flerstädes i Husby socken. I SH. finnas exemplar, insamlade af C. Indebetou 

 vid Hedemora, och Gunnar Andersson har antecknat stora askar vid Dalälfven nära Krylbo. 

 Samuelsson omtalar trädet från Åsbo i Grytnäs och Realsbo i Garpenberg. 



Hälsingla?id. R. W. Hartman (114, s. 13) anger 1854: Bollnäs m. fl. st. i södra 

 socknarna och J, A. Wiström (261, s. 21) 1867 planterad ask från Hall: Kullen. P. W. 

 WiSTRÖM (262, s. 75) 1898 anser den vild endast vid Östanbo nära Söderhamn, medan den 

 i Söderala och Bollnäs m. fl. socknar i södra delen blott torde vara förvildad. Wiström 

 (264, s. 18) omtalar den tydUgen som vild i »Storrödjningsmoran», där 4 å 5 m. höga 

 exemplar finnas enligt jägmästare G. Lidmans meddelande 1906. Planterad finnes den 

 flerstädes, t. ex. vid kyrkan i Söderhamn och vid Hudiksvall. 



Lokalen vid Söderhamn torde sålunda vara den nordli- 

 gaste, där asken förekommer som vild i vårt land: 61° 19' n. br. 

 I Finland (192, s. 47) går trädet i våra dagar till 61° 10', medan det på 

 Skandinaviens västsida når sin nordgräns först vid Trondhjemsfordens 

 norra sida vid Lerviken på 63° 40' n. br. 



Odlad ask trifves, enligt hvad direktör Engberg meddelat oss 1908, 

 väl vid Härnösand. Omkring 1898 funnos där stora askar, men under de 

 klimatiskt ogynnsamma åren 1902— 1905 dogo alla de äldre exemplaren i 

 trakten. I Ångermanland odlas den enligt Arnell (32) tämligen sällan, 

 dock finnas exemplar af ända till 9 m. höjd. Enligt Svenska trädgårdsför. 

 tidskrift 1880 (s. 140) har asken förr odlats vid Piteå, men är numera för- 

 störd, och äfven frän Umeå omtalas dess odling (29, s. 26). Sämre tyckes 

 den gå till i Jämtland, där den håller sig i buskform (198, s. Gj). 



Lönn, lind och alm. 



Dessa trenne trädslag sidoställas ofta och tvifvelsutan med rätta i 

 det allmänna medvetandet. Lönnen och linden ha i våra dagar i Norr- 

 land en mycket likartad geografisk utbredning, medan däremot almens 

 är väsentligen olika. 



Lönnens utbredning såsom vild är framställd å kartan 4. Af den 

 synes, att enstaka lokaler finnas ända upp öfver 63° n. br., den nordligaste 

 är Näskeberget vid c. 63° 10', där trädet anträffas på en höjd af 107 

 m. ö. h. Jfr för öfrigt kap. 10. Af allt att döma synas dessa och lön- 

 narna i det närbelägna Skuleberget vara de nordhgaste i Europa, allden- 

 stund trädet inom Finland och Ryssland icke går norr om 62° n. br. och 

 i Norge upphör redan vid ej fullt 61° 30'. 



Från inlandet uppgifvas i litteraturen tvenne anmärkningsvärda lo- 

 kaler, bägge från Jämtland. Jägmästare E. OUCHTERLONY anser sig 1891 



