ÅTTONDE KAPITLET 



(enligt 10, s. ii8) ha funnit lönn vid Kälån inom Östersjö by i Håsjö s:n, 

 ett 8o-tal km. från kusten. I TuNELDS geografi af 1792 säges lönnen före- 

 komma på Stuguskogen. Såväl dessa förekomster, om de nu äro riktiga, 

 som de i beskrifningen till kartan 4 från Ångermanland, Medelpad och 

 Hälsingland anförda, äro tydliga reliktlokaler. Detta framgår äfven af att, 

 då lönnen växer under mindre gynnsamma lokalklimatiska förhållanden 

 såsom i bäckdalar, når den ofta ej öfver buskform. Så är fallet vid 

 Borran i Färila s:n och Sälmån i Voxna s:n, bägge i Hälsingland. 



Odladt synes trädet trifvas väl inom en stor del af de norrländska 

 kusttrakterna. Ännu vid Härnösand är lönnen enligt mångårig erfarenhet 

 af därvarande trädgårdsförenings direktör Engberg, det säkraste att 

 odla af de ädla löfträden. Den sätter i allmänhet mogen frukt, hvilken 

 sådd i trädskolorna utvecklar sig väl. 



I Bygdeå är den enligt adjunkten H. Fahlander planterad liksom 

 enligt Svenska trädgårdsföreningens tidskrift 1880 (s. 140) vid Piteå. 



Ett hundratal km. längre in i landet och något nordligare (65° 36' 

 n. br., 388 m. ö. h.) finnes enligt BiRGER (47, s. 263) å kyrkogården i 

 Arvidsjaur c. 3,5 m. höga lönnar, visserligen med bortfrusna toppskott 

 men i öfrigt tillsynes rätt välmående. Angående lönnens kultur och trifsel 

 i inlandet i Norrland falla uppgifterna i öfrigt ganska ojämnt. Vid Vil- 

 helmina såg Birger 1908 2,5 m. höga träd, som trifdes bra. Detsamma 

 synes enligt G. Lidman vara fallet i nordvästra Hälsingland, där lönn 

 flerstädes är planterad, såsom i Ramsjö, Tefvansjö, Kårböle (där enligt 135, 

 s. 81 8 m. höga träd finnas) och i Ljusdal. Äfven längre västerut i östra 

 Härjedalen utväxer lönnen till träd, så i Kolsätt i Älfros s:n på Jan Eriks- 

 sons gård (E. Modin). ^ 



Lind (Tilia cnropcBa). En jämförelse mellan kartorna 4 och 31, 

 visande utbredning af lönn och lind, klargör den stora öfverensstämmelsen 

 i deras nuvarande förekomst. Lönnen är dock sällsyntare, så ha vi upp- 

 spårat blott 42 lokaler inom det af kartan berörda området af Norrland 

 och Dalarne mot 70 för lind. 



Lindens nordligaste fyndort är Skuleberget i Ångermanland. Här 

 och öfverhufvud längst norrut är linden en utpräglad kustväxt, uteslutande 

 bunden till sydbergen. Ännu i Indalsälfvens och Ljungans mynningstrakter 

 förmår arten icke lefva synnerligen långt från kusten. Den västligaste 



^ I • detta sammanhang torde böra omnämnas, att äfven Acer pseudoplatanus går 

 ganska långt mot norr. Så sågs vid Anundsjö VNV från Örnsköldsvik en 1,5 m. hög buske 

 med stora, välutbildade blad. 



