1 86 ÅTTONDE KAPITLET 



högt träd, och N. J. ANDERSSON (29, s. 27) uppgifver den som odlad 

 ännu vid Piteå. 



Om almen såsom ett af de vackraste exemplen på en art, som in- 

 vandrat till Norrland dels längs Bottenhafvets kust dels från väster genom 

 passen från Norge,^ har redan talats, liksom ofvan redogjorts för artens 

 fossila förekomst (s. 157), hvilken på ett synnerligen intressant sätt samman- 

 binder de nutida reliktlokalerna. 



Almen följer i Norge Atlanterkusten upp till Beierdalen 6"]° i', där flera 

 träd finnas med upp till 17 cm. i diameter vid brösthöjd. Anmärkningsvärdt 

 är, att den enligt Norman redan den 26 juni på denna lokal ägde mogna 

 frukter. Almens nordligaste säkra fyndort i Finland ligger (192, s. 47) pä 

 61° 56', fossil är den funnen nordligast i Jorois på 62° 12', och 191 1 upp- 

 täcktes ett enda enligt uppgift vildt växande exemplar i Nilsiä å Kermilä 

 hemman pä ungefär 63° 13' n. br. Särskildt i närheten af nordgränsen 

 ligga fyndorterna på stora afstånd frän hvarandra. 



Klibbal (Alnus glutinosa) 



är endast anträffad i tvenne sydberg, hvilket förklaras redan däraf, att 

 den hufvudsakligen trifs å mark med rikare vattentillgång. Den typiska 

 klibbalen tyckes i Norrland helt vara bunden till kusttrakterna, där den 

 längst i norr, enligt meddelande af lektor J. A. Z. Brundin, är funnen pä 

 Seskarön utanför Haparanda. Söderut når den från kusttrakterna längs 

 de stora älfdalarna allt längre in i landet. I Jämtland tyckes klibbalen 

 dock alldeles saknas, men längs Ljungan går den till Hafverö s:n i västra 

 Medelpad och längs Ljusnan till Älfros i Härjedalen. 



Längre in i landet finnas såväl i urbergsområdet som i fjällområdet 

 alformer, hvilkas systematiska värde är omtvistadt, alldenstund en del 

 författare uppfattat dem som former af gräalen, medan andra anse dem 

 vara hybrida former mellan gråal och klibbal, och ännu andra uppfatta 

 dem som själfständiga arter. 



I Norge när klibbalen sin nordgräns redan i Vzerdalen 6'}^ 45', medan 

 den i Finland liksom i Sverige följer Bottenhafvets kust för att där upp- 

 höra vid 65° 28'. Norr om 63° blir den i Finland sällsynt i landets inre 

 delar, men äfven norr om 64° träffas dock enstaka lokaler pä större af- 

 stånd från kusten. 



^ De jämtländska fjällokalernas samband med förekomsten i Norge påpekas redan 

 1867 af N. J. Andersson (29, s. 27). 



