DE SYDSKANDINAVISKA TRÄDENS OCH BUSKARNAS FÖREKOMST I NORDSVERIGE I 87 



Masurbjörk (Betula verrucosa). 



Örtenblad (272, s. 40; 275) är den ende, som ägnat denna björk- 

 arts förekomstsätt och utbredning i Norrland någon mera ingående upp- 

 märksamhet. Det är förvånande, att detta i norra Sverige ingalunda 

 oviktiga skogsträd icke förmått väcka något allmännare intresse bland 

 skogsmännen. Det material, som nu står till buds, är mycket bristfälligt,. 

 och det är endast med tvekan, som vi med stöd däraf vågat samman- 

 ställa kartan 12. Någon sydbergsart i egentlig mening kan masurbjörken 

 ej kallas, och den är endast antecknad i 12 berg, men några af dess ut- 

 postlokaler återfinnas bland dessa. 



Äfven om Bciida verrucosa åtminstone i utkanten af sitt förekomst- 

 område har en typisk älfdalsutbredning, sä förekommer trädet, särskildt i 

 östra Norrland, äfven uppe på vattendelarna; något som dock ej så tydligt 

 framgår af kartan, alldenstund vi från dessa trakter ej äga så många 

 speciallokaler utan i flera fall blott mera allmänt hållna uppgifter. Arten 

 äger, som kartan visar, både en markerad nord- och västgräns i vårt land; 

 den förra, som förr angafs gå genom Kengis, har genom Sterners fynd- 

 vid Jukkasjärvi flyttats till 6"]° 50' n. br. 



Ingenstädes tyckes masurbjörken förmå framtränga ofvan barrskogs- 

 gränsen; de högsta för oss kända fyndorterna äro: 



I Torneälfvens dal Jukkasjärvi 52^ m., i Luleälfvens dal Niavve 370 m., i Skellefte- 

 älfvens Stoiön i Storafvan och vid Arjeploug omkring 430 m., i Umeälfvens Kyrkberget 

 omkring 440 m., i Ångermanälfvens vid Hansbo omkring 415 m., i Faxeälfvens Fågelberget 

 omkring 300 m., i Indalsälfvens Ristafallstrakten omkring 360 m., i Ljusnans dal ligger 

 västligaste lokalen vid sjön Lassen 550 och a Sonfjället 530 m. samt inom Dalältvens- 

 flodområde vid Hemmeråsen (B. N. 1891, s. 184) 600 m. ö. h. 



Ofvan har redan framhållits, att masurbjörken, som i Sverige ännu 

 trifs på 6f 50' n. br., i Norge når sin nordgräns enligt Blytts floror på 

 Inderöen i Trondhjems amt 63° 52' och enligt SCHUBELER i »Snaasens 

 Prestegjeld» 64° 12' n. br. NORMAN (190, s. 125) anger den från Snaasen: 

 Staevra-aasen upp till 143 m. samt Gravbröt. 



Inom det finska florområdet är trädet vanligt till 6-f , men före- 

 kommer mot norr ända till 69° n. br. 



Viktigare buskarter. 



Utöfver de uppgifter om de viktigare mera värmefordrande träden» 

 som nu lämnats, ha vi också samlat sådana om buskar af motsvarande 

 typ. Uppgifterna äro beträffande dessa om möjligt ännu mera strödda 



