192 



NIONDE KAPITLET 



sammanhålla materialet måste redan på ett tidigt stadium af arbetet num- 

 mer insättas å fyndorterna. Vidare undersökningar af oss och andra ha 

 emellertid i ett par fall visat, att numrerade ståndorter snarare äro att hänföra 

 till sydbackar eller andra ståndortstyper. En omnumrering har emellertid 

 icke utan ett oproportionerligt arbete, som medförde risk af felcitat m. m., 

 varit möjlig, och de små inkonsekvenserna betyda i sak intet, hvadan de 

 torde ursäktas. 



I öfrigt torde blott några upplysningar ytterligare behöfva lämnas. 

 Liksom öfverallt i detta arbete är nomenklaturen densamma som i Hart- 

 MANS flora, elfte upplagan, samt, i den mån den utkommit, den tolfte. 

 Hieraciefynd äro vanligen utelämnade af det skäl, att materialet ännu så 

 länge är så ytterligt olikvärdigt. De sydskandinaviska arterna äro i art- 

 listorna för sydbergen betecknade med *. Träd och buskar, som för bedö- 

 mandet af växtsamhällets fysiognomi och äfven dess ekologi äro af mycket 

 stort intresse, ha ställts först i artlistorna. Frekvensbeteckningar ha äfven 

 i de fall, då det förefintliga materialet innehåller sådana, icke upptagits af 

 det skäl, att de i ståndorter af sydbergens natur äro af mycket ringa 

 värde. Frekvensen växlar nämligen inom några få meter i allra högsta 

 grad. Vid namnens stafning ha vi konsekvent sökt följa generalstabens 

 karta öfver norra Sverige, äfven i de fall, då högre språkliga auktoriteter 

 ogillat denna. De, som väntas kunna besöka de beskrifna ståndorterna, 

 följa nämligen kartan, men ha föga lust och tillfälle att fördjupa sig i 

 namn- och stafningsstrider. Angående förkortningar se litteraturförteck- 

 ningen. 



Lokalbeskrifningarna i detta kapitel ha för att underlätta fyndorternas 

 återfinnande ordnats efter den af gammalt vedertagna uppdelningen i lapp- 

 marker. 



Torne lappmark. 



Utmed Torne träsks nordsida sträcker sig en lång och hög mur af 

 flacka fjäll, hvilkas sydkanter delvis äro botaniskt undersökta, men som 

 säkert i framtiden komma att lämna ytterligare fynd. 



Längst i väster träffas i Vaddetjåkko af sydskandinaviska arter Ara- 

 bis Jiirsuta^ vid Fålno uppe vid .sjöns nordvästra hörn Sedum arijiuuni och 

 Silene rupestris, på det närbelägna 'L\i\\et]3.rro Erysimu7n hieraciifolium, 

 på Pesisvare Fragaria vesca; öster härom komma Ortovare och Mai- 

 vattjåkko med sin rika nedan beskrifna sydbergsvegetation. Än längre 



