NIONDE KAPITLET 



redogörelse (26, s. 15) må följande anföras: »Likt en kub reser det sig 

 med sakta sluttande nordsida till en höjd af 1,500 fot och störtar sig tvär- 

 brant ned i öster och söder åt Saggats böljor. Det är i dessa afsatser, 

 som en yppig märkvärdig vegetation prålar. Framdrifne på en gång af 

 det neddroppande vattnet, och af det starkt reflekterade solljuset, frodas 

 här Saxifniga Cotylcdou ('Bergfrun', med sitt af blommor hvita hår sväf- 

 vande öfver afgrunden), nivalis, adscendens och ccBspitosa, Potcntilla nivca, 

 Draba hirta, Woodsia hyperborea, Hieracium boreale, Viola luirabilis och 

 Epilobinui iiiouhviuin !, EcJiiiwspcniium dcjlexuui och Poa glaiica-». 



Westling (258) besökte 1905 berget och berättar om floran på dess 

 östra och sydöstra sida följande: 



»Sedan man lyckats genomtränga den täta Aconitumskogen, befinner 

 man sig tätt inpå den lodräta klippväggen. I skrefvorna och pä afsatserna 

 växa Erigcron clongatus f. politus, Eclänospcrniuni dcJlcxuui, Vcronica 

 saxatilis, DapJinc uiczcvcum, Cirava alpina, Fragaria vesca, Potcntilla nivca, 

 Erysiniuin hicraciifoliuin med var. alpiman, Saxifraga adscendens, cennia 

 f. ra mosa och den ståtliga fjällbruden 5. cotylcdon, som t. o. m. uppmärk- 

 sammats af infödingarna, hvilka därför gifvit fjället namnet Saxifraga- 

 berget, vidare Actcea spicata, Poa aspera, Woodsia hyperborea och (mycket 

 sparsamt) glabella. På bergets topp och öfriga sidor erbjuder däremot 

 floran knappast något af intresse.» 



N. J. Andersson anför utom i ofvan citerade uppsats fynd härifrån 

 i en afhandling från 1844 [~S)- ÅNGSTRÖM omtalar 1839 (269, s. 91) 

 bergets flora, L. L. L.ESTADIUS (155) anger Silenc riipcstris, och SiMMONS 

 (231, s. 83 o. f.) omnämner ett flertal intressanta arter. Han undersökte 

 berget tillsammans med jägmästaren N. Kr. Berlin, hvilken senare an- 

 gående Fragaria vesca i bref meddelat »att den växer på en mindre lokal 

 talrikt och blommar årligen samt sätter mogen frukt», en uppgift, hvilken 

 äfven återfinnes hos O. Vesterlund (257, s. 90). 



En fullständig artlista för berget i dess helhet har af dr. Til. WoLF 

 lämnats oss. Den upptager 135 arter. 



Den geologiska beskaffenheten af detta berg har P. J. HoLMQViST ut- 

 förligt skildrat.^ Han anför det som »ett vackert exempel på skrynklin- 

 gens och sträckningens betydelse för bergformer. — — — Det består af 



brungrå, delvis rätt tät glimmerskiffer. — Det vänder den sluttande 



profillinjen mot Tarradalen och sina branta afsatser mot Saggat. Från 

 Prinskullen vid Kvikkjokk norr om Tarraälfvens mynning har man en god 



' Geol. För. Förh. Bd 22, 1909, s. 81. 



