SYDBERG I LAPPLAND 203 



Turritis glabra, och detta gäller af andra arter äfven EcJiinospcrmuui 

 deflcxum. A Svartberget vid Hornafvan ha anträffats Silcnc rupcstris 

 och Carcx oniitJiopoda samt å Avatjåkko Seduui annmuii, hvilket läter 

 ana att äfven andra sydbergsarter där förekomma.^ 



II b. Berg å Paktesuolo i sjön Tjeggelvas. Sommaren 1892 upp- 

 täckte E. NviNlAN (194, s. 127) å en jordtäckt klippafsats på sydostsidan 

 af ön Paktesuolo i sjön Tjeggelvas (453 m.) en Potentilla-iovm, som visade 

 sig vara P. vinltifida L. '^'-lapponica F. Nyl. Denna till sin utbredning öst- 

 liga art var förut ej anträffad i Skandinavien och närmaste kända lokal 

 ligger omkring 650 km. aflägsen nära Kantalaks vid Hvita hafvet. Samtidigt 

 som Nyman uppräknar de nedan omtalade arterna, säger han om växplatsen: 

 »Bland den myckenhet större och mindre stenblock, som betäckte sluttningen 

 nedom klippväggen, där Potaitillan växte, frodades en rik vegetation af» : 



Popuhis tremula, Campanula rotundifolia, Poa ccBsia, 



Prunus padus, Echinospermum deflexum, Poieniilla muUifida *lapponica, 



Ribes nibrum, *Erysimum hieraciifolium, *Silene rupestris, på klippor- 



Sorbus auciiparia. Melandrium rubrum, na, 



Melica nutans, *Turritis glabra. 



Redan af den knapphändiga lokalbeskrifningen tyckes sålunda med 

 all sannolikhet framgå, att här föreligger en lokal motsvarande de i syd- 

 bergen vanliga, något som bekräftas af förekomsten af några af de lapp- 

 ländska sydbergens mest karakteristiska arter. Jägmästare O. Vester- 

 LUND, som äfven besökt platsen, har meddelat förekomsten af Ecliino 

 spermnni med hvita blommor. 



^ Af stort intresse är att huggormen {Pelias berns) i utkanten af sin utbredning med 

 förkärlek uppsöker samma lokaler som de sydskandinaviska arterna. Likvisst trifves den 

 naturligtvis äfven i de varma sydbranter, som till följd af vattenbrist ej äga någon rikare 

 flora. Äfven allmogen har lagt märke till detta och i Arjeploug omtalades, att vildsnuiltron 

 och huggormar i hela trakten endast anträffats i de nedan beskrifna sydbergen Vournats och 

 Laisvare. Själfva ha vi iakttagit huggorm i följande sydberg: Laisvare i Pite lappmark; 

 Kyrkberget i Lycksele lappmark ; Medberget samt Ulf berget i Härjedalen. Från Fågelberget 

 i Jämtland omtalas en koloni ormar lefvande i almlunden (jfr nedan s. 256). 



Ekman (Die Wirbeltiere der arktischen und subarktischen Hochgebirgszone im nörd- 

 lichsten Schweden, Naturwissensch. Untersuch. des Sarekgebirges in Schwedisch-Lappland, 

 Bd. 4, I, s. 65) omtalar huggorm från Lule lappmark i solsidan af Kaskaivo vid Kvikkjokk 

 samt Aktse vid Laitaure och enligt befolkningens uppgift äfven vid trädgränsen i sydbranten 

 af ett närliggande berg. Om fyndorten vid Aktse 67° 8' n. br. säges,^ att den är den 

 hittills kända nordligaste för såväl huggorm som ormar öfverhufvudtaget. A sydsluttningen 

 af det växtrika berget Jupukka i Pajala s:n på 67° 16' n. br. har emellertid Selim Birger 1902 

 iakttagit en huggorm. 



Äfven några andra oss bekanta fyndorter för huggorm i Norrland förtjäna att i detta 

 sammanhang omnämnas: Lule lappmark: Ludviksudde vid Jokkmokk (N. Sylvén); 

 Jämtland: Bydalen samt mellan Bydalen och Storfallet (G. Andersson, jfr Sv. Turistför. 

 Årsskr. 1907, s. 8^); Härjedalen: mellan Sveg och LilUiärrdal vid vägen, 1905; sydsidan 

 af Röfvarberget i gränsen till Dalarna (K. Falck). 



