SYDBERG I LAPPLAND 



205 



lagdt med en färg, som angifves beteckna »urgranit, gneisgranit», hvadan 

 ifrågavarande berg torde vara ett granitberg. Dock må anmärkas, att ett 

 litet område »leptit och glimmerskiffer» sticker fram till sjön ungefär kring 

 bergets östra sluttning. 



1 1 c. Laisvare. Ofvan har omtalats, att flera af sydbergen äro 

 belägna inom det smala silurområdet mellan fjällbildningarna och urberget 

 i öster. Med ledning af generalstabskartan kan man lätt afgöra, hvilka 

 berg som äga brant mot söder stupande sidor, och med kännedom om 



Fig. 30. IstjcAkk, sedt irån söder med Homaivan 1 törgrunden. Den långsträckta berg- 

 rotens läge ofvan rasmarken, med gruppvis anordnade, å figuren mörkare trädbestånd, 

 tramgår tydligt at bilden. 



silurzonens läge kan man sålunda med tämligen stor sannolikhet bedöma, 

 i hvilka berg af detta slag man har rätt att vänta en genom sin rikedom 

 på sydskandinaviska arter från kringliggande trakts flora afvikande vegeta- 

 tion. Äfven inom fjällbildningarna äro berg med skarpt sydstup värda en 

 närmare undersökning. Då Selim BiRGER somrarna 1908 och 1909 genom- 

 reste Åsele, Lycksele och Pite lappmarkers fjälltrakter, blef han i tillfälle 

 att pröfva riktigheten af detta antagande, och ett par, aldrig af botanister 

 förut undersökta berg upptäcktes, med en flora öfverträffande de djärfvaste 

 förhoppningar. Ett af dessa berg var det nu ifrågavarande. 



