2o6 



NIONDE KAPITLET 



I Arjeploug omtalade befolkningen, att SDiultyon och huggormar — 

 båda vid sin nordvästgräns i vårt land lika värmebehöfvande — inom 

 denna trakt utom i berget Vuornats sydsluttning endast skulle finnas å 

 Laisvares sydsida, något som än mera befäste hoppet, att där finna ett 

 sydberg med rik flora; jfr s. 203. 



Laisvare ligger på Hornafvans södra sida, norr om den mot väster 



Fig. 31. Laisvare sedt från Hornafvan. Den ljusa randen i bergets öfre del utgör det 

 mäktiga sandstenslager, som bildar sydbergets hammare, vid hvars nedre del bergroten 



är belägen. 



yta. Sydsluttningen är i sin nedre del hufvudsakligen bevuxen med tall, 

 här och hvar dock med inblandning af den i trakten sällsynta granen. I 

 nedre delen är stigningen ringa, uppåt blir den allt starkare. 



Bergets nedre del utgöres af granit, men högre upp träffas en 5—8 rn- 

 hög, tvärbrant hammare (fig. 31), bildad af en tämligen ljus, mer eller 

 mindre kvartsitisk sandsten, i hvilken här och hvar finnas insprängda tunna 

 lager af grönaktig lerskifi"er. Denna synes äfven anstå i bergroten mot 



