NIONDE KAPITLET 



23. Klitthälla. Vid Angermanälfvens öfre lopp, mellan Malgomaj 

 och Kultsjön, ligger nybygget Bångnäs inom Vilhelmina s:n vid den lilla 

 sjön VuoUelite (485 m. ö. h.). Strax NV om gården stupar ett berg, 

 Klitthälla, brant ned i sjön. Högsta krönet af detsamma är 734 m.; på 

 dess tvärbranta sydsida växer i själfva bergroten ofvan rasmarken alm 

 vild. Denna märkliga växplats, länge känd af traktens befolkning, med- 

 delades först af Örtenblad (272, s. 46) 1894, som erhållit en beskrifning 

 af lokalen från kyrkoherden L. Dahlstedt i Vilhelmina, hvilken besökt 

 densamma. »Lokalen är belägen vid foten och på södra sidan af en lodrät 

 klippvägg, som kan uppskattas till nära 300 m. höjd.» (Detta är öfverdrift; 

 som synes af siffrorna ofvan, är skillnaden mellan sjöytan och bergets 

 krön 250 m.; NiLSSON skattar bergstupet till 75 m.). »De stå där 

 skyddade för alla vindar från väster, norr och nordost. Marken är (åt- 

 minstone på försommaren) mycket blöt och sumpig, men tillika starkt sten- 

 bunden, hvilket senare förhällande står i samband därmed, att årligen un- 

 der snösmältningen stenmassor nedrasa från fjällväggen, och på vissa ställen 

 bildas väldiga rosen omkring de knubbiga almstammarna, som synas ho- 

 tade att förstöras af nedfallande stenar.» Denna lokal besöktes den 26 

 juU 1897 af Alb. Nilsson, hvilken 1902 (188, s. 10) i korthet omnämner 

 densamma, omtalar, att almarna växa »på en sluttning, som ligger högre 

 än den angränsande synnerligen växkraftiga ängsgranskogen», samt med- 

 delar, att han funnit omkring 30 almar (DAHLSTEDT uppger 15). »I regel 

 utgå många (ända till 10) stammar från hvarje rot. Största brösthöjds- 

 diametern uppgår till 20 cm. och största höjden till 8 m.» Dahlstedt 

 meddelar, att »under förra delen af juli månad 1892 stodo alla större träd 

 och buskar i rikligaste blomning; och att de åtminstone under gynnsamma 

 år sätta mogen frukt, bevisas däraf, att såväl plantor, som smärre buskar, 

 förekomma i riklig mängd». ÖRTENBLAD fäster med rätta uppmärksamheten 

 på denna sena blomningstid. Almarnas utseende framgår af fig. 28. 



Lokalen synes vara belägen inom de hårda fjällskiffrarnas område 

 (sparagmitskiffer). 



Om den öfriga vegetationen säger NiLSSON, att »markbetäckningen 

 är både frodig och artrik — enligt mina anteckningar 65 arter». De 

 viktigare af dessa ha af NiLSSON insamlats, och i hans af skogsinstitutet 

 inlösta efterlämnade samlingar träffades en liten paket med påskriften 

 Bångnäs. 



År 1905 besökte jägmästare F. Aminoff nu berörda förekomst, 

 och har han till vårt förfogande ställt sina därstädes gjorda anteckningar. 



