230 TIONDE KAPITLET 



Det beskrifves något utförligare hos GUNNAR ANDERSSON (13, s. 24) 

 med stöd af uppgifter lämnade af Th. Örtenblad, som besökte det med 

 anledning af att H. W. Arnell (B. N. 1889, s. 29) i detsamma anträf- 

 fats lefvande Iiasscl. Örtenblad talar om »de branta afsatserna» pä syd- 

 sidan och säger, att »marken är stenig, men fuktig af en förbirinnande 

 källbäck, sluttande mot söder». Jämte graji och /^// synes en rik löfskogs- 

 vegetation finnas. Höjden ö, h. för dessa förekomster synes vara omkring 

 100 m.; en barometerbestämning vid lönnens växplats gaf 107 m. ö. h. 

 Arnell har meddelat fyndet af Loniccra xylostcnni. 



"'Acer platanoides, ^'Lonicera xylosteum, Sorbus aucuparia, 



Alnus incana, Picea excelsa, *Vibiirmim opulus. 



Betula odoraia, Pinus silvestris, 



''Corylus avellana, Prunus padus, Alelica nulans, 



Daphne mezereiini, Rliamiius frangiila, Polystichum filix mas. 



33. Skuleberget. Bland det ängermanländska kustlandets på säll- 

 syntare växtarter rika berg torde intet vara mera uppmärksammadt än 

 detta. Uppe i berget finnes en grotta eller hala, om hvilken saga och 

 sägen ha mycket att förtälja, och man vet, att Karl XI, dä han 1694 reste 

 förbi platsen, lät röja undan de träd, som täppte till ingången. Äfven 

 Rudbeck D. Y. besökte under sin lappska resa 1695 detsamma, men läm- 

 nar endast en språklig utredning af dess namn. 



Under sin »Iter lapponicum» kom LiNNÉ 1732 till Skuleberget och 

 skrifver härom: »Vi klöf up för klipporna, kröp, asade, drog oss fram, nu 

 åter nedföre igen, efter ingen väg gafs längre; vi tog i en af buskarne 

 eller småstenarne med en hand, hvilket om han fallerat, som lätteligen ske 

 kunnat, hade varit et actum de vita nostra. — — — Rätt som jag var 

 kommen i aln ifrån, slapp en klippa lös för den förra och slog neder rätt 

 där, som jag skolat gått efter, så att elden och röken lyste. Hade då jag 

 icke, aeterni conditoris consilio ändrat vägen rätt som jag gjorde, hade 

 aldrig något pip hörts af mig.» LiNNÉ fann Asplcniuni tricJiomanes och 

 några andra filices», men hade naturligt nog ännu alltför Uten erfarenhet 

 för att uppfatta det växtgeografiskt intressanta i bergets flora. 



Wahlenberg (250, s. 35) mätte 1810 temperaturen i en af dess källor, 

 men lika litet som J. W. Zetterstedt, hvilken for förbi »Skuleberget 

 (Skårberget)» 1832 (267, s. 38), tyckes han ha haft reda på de sällsynt- 

 heter, som där växte. Den sistnämnde uppehåller sig rätt utförligt vid 

 förekomsten af planterade lönnar vid Docksta och Spjute, men äger ingen 

 kännedom om lönnens förekomst som vild å Skuleberget. 



