SYDBERG I ÅNGERMANLAND, MEDELPAD OCH JÄMTLAND 24 1 



CoLLINDER har meddelat, att det ligger c. 5 km. norr om Byn och By- 

 sjön, en vik af Holmsjön, väster om den på generalstabens karta upp- 

 tagna Klingeråsen. Från Hallberget »och den nedanför belägna Häll- 

 svedjan» anför DusÉN följande arter: 



Daphne mezereum. Calamagrostis phragmitoides. Paris qnadrifolia, 



Cirsiunt heter ophyllum, *Silene rupestns, 



Aconitum seplentrionale, Convallaria majalis, *Stellaria longHolia, 



Aci(za spicata, Cystopteris fragilis, Titssilago farfara, 



*As1ragaliis glycyphyllus, *Epilobmm montanum, Woodsia ilvensit. 



Calamagrostis epigejos, Erigeron elongatus, 



47. Byberget i Hafverö s:n. Vid de undersökningar, som K. F. 

 DusÉN 1880 företog inom västra Medelpads högländta, hufvudsakligen af 

 artfattiga barrskogar och myrar täckta delar, fann han emellertid i det 

 skarpt kuperade landet vissa berg med en, jämfördt med omgifningarna, 

 rik och märklig flora. Det mest gifvande och af DusÉN (74) utförligast 

 omtalade af dessa berg är Byberget, beläget strax norr om By, en by 

 på NO-stranden af den stora Holmsjöns nordligaste vik. 



DusÉN ger följande skildring af detsamma. »Betraktadt frän sjön 

 ser det mycket torrt och afsvedt ut, och anblicken af detsamma är inga- 

 lunda ägnad att inge botanisten stora förhoppningar». Ändock »finner 

 man lätt lokaler med rik och frodig vegetation, bildad af Stachys silvatica, 

 ytterst ymnig och mer än manshög, Aconitum Lycoctomtm, Stcllaria Friesiana 

 a, Paris, Miliuvi, Polystichuiii spinnlosuin "''dilatatuni och Ptcris i kolossala 

 massor (af mig annars ingenstädes bemärkt i Hafverötrakten) m. fl. Berget 

 är dock till allra största delen mycket torrt, delvis af skogseld härjadt. 

 Dessa torra sluttningar och branter åt söder ^ erbjuda botanisten jämte 

 åtskilligt annat ScropJiularia 7wdosa, Anenwne hcpatica, Viola silvatica 

 och V. canina, Silcne rupcstris, Arenaria trinervia, Vicia silvatica, Astra- 

 galus alpinus, Convallaria majalis, Woodsia ilvensis och Astragalus pcn- 

 dulifloriis-». DusÉN omtalar i en annan uppsats (75, s. 16), behandlande 

 det märkliga fyndet af den sistnämnda arten, ånyo denna fyndort. Enligt 

 COLLINDER (68, s. 1 27) tyckes dock Phaca penduliflora redan upptäckts 

 1879 ^f Grelson. i allt äro följande arter anträffade: 



^ En viss P. Adler, som skrvter af att han »insamlat allt, hvad som å det in- 

 skränkta växtstället förefanns» af den då nyligen upptäckta Phaca penduliflora, omtalar 

 äfven, att den fanns »å en afsats» af Byberget (B. N. 1881, s. 204). 



Norrland. 1 6 



