248 TIONDE KAPITLET 



Jämtland- 

 Jämtland bjuder i mera än ett afseende för växtgeografen en in- 

 tresseväckande flora. Större delen af landskapet såväl inom fjällen som 

 österut från dessa, har genom den kalkrika siluren, omtalad i ett föregående 

 kapitel, att erbjuda växtvärlden möjligheter, sällsynta i vårt lands nordliga 

 delar. Det geografiska läget, nära den gynnade Trondhjemsfjorden och 

 med vida pass till denna, har, som vi äfvenledes i det föregående sett, 

 beredt möjligheter för en västlig invandring i rikare grad än de hittills 

 behandlade landskapen ägt. 



De artrika ståndorternas natur är ock m^era växlande här än inom 

 dessa. Vi äga sydberg af skilda bergarter och i mycket olika topografiskt 

 läge, men vi ha äfven sydbackar rika på sydskandinaviska arter, ja med 

 kalkens stöd träffas en och annan af dem äfven i lundartade samhällen 

 på jämn mark eller i de miniatyrmodeller af sydberg, som utmed älfvarnas 

 stränder då och då uppstått å de från lösa jordlager frispolade klipporna. 

 Serien mellan dessa växtsamhällen på jämn mark och sydbergen är full- 

 ständig, och det torde äfven böra anföras ett par exempel på dylika stånd- 

 orter innan ett antal sydberg beskrifvas. 



Från Frostvikens på kalk rika fjälltrakter har A. HOLMGREN (135, 

 s. 72) beskrifvit en almlokal vid: 



Jormliden, hvilken synes vara en typisk sydbacke. Strax ofvan 

 byn i den branta sluttningen, utgörande en jordslint utan bakomliggande 

 berg eller nedanförliggande rasmark, finnes på c. 500 m. ö. h. i den af 

 gran och björk bildade skogen tvenne aliiiar af ganska grofva dimensioner. 

 I den yppiga, artrika undervegetationen lefva Anemone neinorosa, Con- 

 vallaria verticillata, Epilobiiim inontanuni, Fragaria vesca, Stachys sil- 

 vatica m. fl. 



Ute på silurområdet äro flera med hänsyn till de sydskandinaviska 

 arternas förekomst belysande ståndorter kända, af hvilka en redan på tal 

 om kalkens inflytande på växtlifvet med några ord omnämnts. Denna 

 må dock här af flera .skäl något utförligare skildras. 



Skalängarne. Inom Klöfsjö sockens nordostligaste del alldeles 

 i gränsen till Åsarne s:n ligga å Kvarnsjö bys ägor de s. k. Skal- 

 ängarne, hvarest i Storängesmora en sedan länge i trakten väl känd lokal 

 för alm finnes. Den synes tidigast vara botaniskt studerad af S. J. 

 Enander, men omtalas i litteraturen först af ÖRTENBLAD (272, s. 47), 

 senare af Grevillius (97, s. 86), som erhållit Enanders anteckningar, 



