SYDBERG I ÅNGERMANLAND, MEDELPAD OCH JÄMTLAND 



255 



Rasmarken är långt upp bevuxen med tät gran, men där blocken äro 

 stora och ligga tätt härska asp och björk. Man kan ock från Vattendalen 

 mycket tydligt se stora ljusgröna partier af löfskog afbryta den mörka 

 barrskogen. 



Om vegetationen i och invid den nedan omtalade lilla almlunden skrif- 

 ver GrevilliUS: »Undervegetationen består mestadels af storbladiga örter. 

 Stacliys silvatica finnes rikligt och förlänar jämte den sparsammare Gale- 

 opsis tetrahii ett karakteristiskt drag åt det öfre fältskiktet. Aspcnila 

 odorata, fläckvis riklig, är utmärkande för de lägre fältskikten, liksom ock 



Fig. 39. Karlberget från öster. Almarnas växplats angifven med ett X- Vid bergets fot 



Fågelbergets by. 



Stcllaria ncnioruui (strödd — rikl.) och Myosotis silvatica (oftast tunnsådd). 

 I öfrigt träffas i högre fältskiktet: Valcriana officinalis, Aconitwii lycocto- 

 num, MelandriiiDi silvestre, Epilobiuni montanum, Riibus idesus, Urtica dioica, 

 samtliga mest strödda — enst.; Melica mitans, Tritiaim canimim och 

 Echinospcnnuui dcjfcxiini enst. (den sistnämnda nästan uteslutande på större 

 block). I lägre fältskiktet synas: Crepis tectortim (enstaka mellan större 

 stenar), Vcronica officinalis, Gerariiuin silvaticitin, Viola mirabilis (särskildt 

 i trädens skugga), Potcntilla argentca, Scdiiiii anuun»i (på block), Rnmcx 

 acctosa, Convallaria verticillala (i trädens skugga och på relativ humusrik 

 mark), Cystopteris fragilis, samtliga mer eller mindre enstaka.» 



