256 TIONDE KAPITLET 



Den mest uppmärksammade arten, nämligen alnicn, skildrar Örten- 

 ELAD (272, s. 47) i följande ord: »Almarna förekomma här invid en brant 

 bergvägg, öppen mot sydost, sä att träden äro skyddade för vindar mot 

 väster, norr och nordost. Marken är täckt med en mäktig samling klapper- 

 sten, som efter hand nedrasat från fjällväggen, utför hvilken vatten tidvis 

 — såsom under snösmältningen — nedrinner. Att almarne mellan och 

 imder stenarna finna en näringsrik jord, bevisas af deras yppigt utveck- 

 lade blad och relativt kraftiga tillväxt. De största hade omkring 25 cms 

 diameter och 6 m. höjd, ehuru de flesta delvis i följd af misshandel voro 

 buskformiga. Förekommande plantor visade, att almarne kunna frambringa 

 grobara frukter.» Grevillius tillägger, att träden ha ett knotigt, tryckt 

 utseende, dock med relativt stora, horisontalt utbredda, ensidiga kronor. 

 Pä deras stammar lefver den sydliga mossarten Lcucodon sciiiroides. Han 

 framhåller ock att vissa arter, särskildt Stachys och Asperiila, synas såväl 

 här som på Karlberget vara bundna till själfva almförekomsterna, medan ej 

 fä andra där [Frogaria, Lotus condadatus, Cerastiiim alpinuvi m. fl ; s. 79) 

 saknas eller äro sällsynta. Med. kand. K. Wedholm har meddelat, att 

 Aspcrula odorata växer samman med fjällväxterna RJiodiola rosca och Saxi- 

 fraga nivalis. 



Karlberget. Om detta 5 km. från det förutnämnda belägna berg 

 säger Grevillius, att det liknar Fågelberget nästan i hvarje den minsta 

 detalj. Själfva almförekomsten sträcker sig däremot öfver en vida större 

 del af bergroten och är uppdelad i flera grupper. Träden stå i allmänhet 

 20 m. eller mera från hvarandra och äro skilda af biandbestånd af asp 

 och björk. 



Hedberget omtalas af STENSTRÖM (240, s. 8), hvilken därifrån nämner 

 dels en almkoloni, dels »ett sällskap gråbrokiga huggormar». Berget har 

 senare besökts af HOLMGREN (135, s. 6']), som omtalar att almarna voro 

 7, hvaraf den högsta var 12 m. och den största hade 28 cm. i omkrets vid 

 brösthöjd. De växte omkring 400 m. ö. h., hvilket sålunda skulle vara 

 bergrotens höjd. Almen sätter här enligt HOLMGREN frukt, liksom i Karl- 

 berget och Fågelberget. 



I följande artlistor från de trenne bergen angifves med respektive 

 bergs begynnelsebokstaf F., K. och M., huruvida en art är anträffad i ett, 

 två eller alla tre bergen. 



