SYDBERG I ÅNGERMANLAND, MEDELPAD OCH JÄMTLAND 



26] 



Ströms vattendal, de förut omnämnda Tjärnåfjällen. Trakten utgöres en- 

 ligt den geologiska kartan väsentligen af granitiska och porfyriska berg- 

 arter, med hvilka äfven siluraflagringar uppträda. Att sådana anstå vid 

 basen af Tjärnåfjäll är säkert. Gunnar Andersson besökte trakten i 

 augusti 1904, men var icke i tillfälle att undersöka själfva sydberget. 

 Vegetationen nedanför de vackra tvärbranterna, i hvilka, enligt uppgift af 

 i trakten boende, många märkliga växter skulle finnas, visade tillfullo, att 

 jordmånen måste vara mycket bördig. 



Själfva Tjärnåfjällen utgöra de högsta delarna af en i väster och öster 

 strykande ås, som i tvenne toppar. Västra Tjärnåfjäll (764 m.) och Östra 

 Tjärnåfjäll (793 m.), ha sina högsta partier, belägna något öfver skogs- 

 gränsen. Förekomsten af alm har föranledt HOLMGREN (135, s. (^"j och 

 75) att besöka dem, och han omtalar, att almarna, som nu endast tyckas 

 förekomma i det östra berget och där på c. 650 m. höjd, äro 12 samt af 

 utpräglad buskform. Är 1904 berättades i Åhlviken vid Hotagen, till 

 hvilket ställe almar från Tjärnåfjäll inflyttats i en brant sydbacke, att alm 

 skulle finnas tillsamman med rönn och björk på tre ställen i bergen. »Den 

 är nu starkt borthuggen, ty förr användes den mycket till brödföda». Inner- 

 barken ansågs nämligen mycket närande, så att man i nödår tillgrep den 

 för barkbrödsberedning. Almen sades växa i låga, utmed marken spalie- 

 rande buskar. De bägge i Åhlviken odlade almarna trifdes uppenbarligen 

 ej riktigt väl, oaktadt det gynnsamma läget. Den ena var ett 6 — 8 m. 

 högt buskträd med flera stammar frän roten, stående i skydd af rönn och 

 asp, den andra, som stod mera för sig själf, var en 3—4 m. hög buske 

 med starkt frusna årsskott. 



Enligt Holmgrens (135, s. 75) publicerade samt skriftliga uppgifter 

 äro följande arter funna i bergröttcrna här, därvid V. betyder västra och 

 Ö. östra berget: 



*Epilobiuin montanitni V. ö. 

 *Erystinuiii hieraciifolium V. 

 *Fragaria vesca V., 

 *Galeopsis tetrahit V. ö., 

 Geranium silvaticiim V., 

 Melandrium rubrum V., 

 Melica nufans ö., 

 Myosotis silvatica V. ö., 

 Phegopteris dryopteris V., 

 *Pteris aquilina V. ö., 



Det Illa odorata V. ö., 

 Ribes rubrum V., 

 Ruhus idcBus V , 

 Sorbus aucuparia ö., 

 *Ulmus montana Ö. (V?). 



Aconitum septentrionale V. ö., 

 Alchemilla alpina V. ö., 



» vulgär is V., 



*Asperula odorata V., 

 Cerefolium silvestre ö., 



^ Enligt exemplar i LUH. insamlades aiten redan 1886 i »Tjärnåfjället» af J. O. 

 Högvall. P. Olsson: anger (198 och 202) dessutom från »T]ärnfjället» *Ajuga pyramidalis, 



Rumex aceiosa ö., 

 *Sedum annuum V.,' 

 Sinapis arvensis V., 

 Solidago virgaurea V., 

 SpircBa ulmaria V. ö., 

 *Stachys silvatica V. ö., 

 Stellaria nemorum V. ö., 

 Urtica dioica V. ö., 

 Valeriana officinalis V. ö., 

 *Viola mirabilis V. 



