SYDBERG I ÅNGERMANLAND, MEDELPAD OCH JÄMTLAND 



273 



tens nordsida omtalas: »en mängd högst besynnerligt bildade fjällkullar 

 — — — bestående af en täljstensblandad glimmerskififer; — man finner 

 här en ganska intressant vegetation både af fanerogamer och lafvar». 

 Bland dessa må nu blott nämnas Cotoneastci\ Antliyliis och Salix polaris! 

 Listan pä för oss från Skurdalshöjdens sluttningar bekanta arter, träf- 

 fade ofvan barrskogsregionen, har följande utseende: 



Erigeron acris f., 

 Habenaria albida, 

 Ranunculus platanifolius, 

 Salix polaris, 



Saxifraga cotyledon, 



» riviilaris, 



Triticum violaceum. 



*Coioneaster vulgaris. 



*Anthyllis vulneraria, 

 Aspidium lonchitis, 



HiSiNGER (126 I, s. 74) anger vidare BlcchnuDi spicaiit växa »väster 

 om Skurdalsporten», och i riksmuseets herbarium finnas exemplar af ^y//^cz 

 pyrainidalis, insamlade af Fr. Ahlfvengen i Skurdalsfjällens björkregion. 



78. Fångvålen. Till de mera sällan besökta delarna af Åre s:n 

 höra de söder om Ottsjön och Hottsjön liggande. Under en resa 1889 

 studerade emellertid M. Elfstkand (79, s. 23) ingående det norr om Ö. 

 Fängvattnet (640 m.) och RuUdalen belägna lagfjället Fångvålen. Ber- 

 get når enligt nyare mätningar 955 m. och »är mot söder mycket brant, 

 isynnerhet är detta fallet med dess mellersta och högsta, ofvan granregio- 

 nen liggande partier». Enligt Elfstrands barometermätningar skulle 

 grangränsen å detsamma ligga vid c. 800 m., medan björkgränsen når 

 minst ett trettiotal m. högre. »I de branter, som tillhöra öfre delen a( 

 björkregionen på fjällets södra sida, framträda flerstädes nakna klippväggar, 

 hvilka åtminstone till stor del bestå af lerskiffer, som håller glimmer samt 

 äfven klorit och något epidot.» Betydelsen af berggrundens kalkhalt för 

 vegetationens yppighet framhålles särskildt. »Nedanför dessa klippor lig- 

 ger en massa större och mindre stenar, hvilka tydligen lossnat och ned- 

 rullat från klipporna. I denna branta, klippiga och steniga björkregion 

 samt i öfversta delen af granregionen på fjällets södra sluttning har man 

 den på samma gång frodigaste och intressantaste vegetationen.» Här nedan 

 anföres listan å björkregionens arter; ett par växter, hvilka äga intresse, 

 men endast antecknats frän granregionen, äro emellertid medtagna och ut- 

 märkta med f. Hieracierna äro utelämnade. Den intressanta blandnings- 

 floran utgöres af i allt 88 arter: 



Bctula nana, 



» odorata, 

 Daphne mezereum, 

 Populus tremula, 

 Salix caprea, 

 Norrland. 



Salix nigricans, 

 » phylicifolia. 



ActcBa spicaia, 

 Aconiturn septentrionale, 



Agrosiis borealis, 

 Angelica archangelica, 

 Aira flexuosa p moniana, 

 Alchemilla alpina, 

 Andromeda polifoUa, 



18 



