20 



nye klimatiske og Jordbunds-Forhold i Forbindelse med Ad- 

 skillelsen fra Artens andre Individer, kan ikke antages at have 

 gjort sig gældende i Danmark, i alt Fald ikke i nogen stor 

 Grad. Man maa jo nemlig antage, at. efterhaanden som Isen 

 smeltede, rykkede først Polarplanterne langsomt efter, og eftersom 

 Klimatet blev mildere, avancerede andre, til et saadant tilpassede. 

 Arter bæltevis frem, efter de foregaaende, og da heller ikke 

 Jordbundsforholdene kunne skønnes at byde væsentlige Afvigelser 

 fra Mellemeuropas, synes der ikke at være Momenter til Stede, 

 der i saadan Grad kunde ryste de indvandrendes Konstitution, 

 at de stimuleredes til Variation og Artsdannelse. Der er ikke 

 stor Rimelighed for, at et Omraade, der er saa lille som Dan- 

 marks, som ingen Bjerge har (Bjerglandene ere efter ENGLER 

 rige paa Endemismer), og hvis Naturforhold ere saa lig Nabo- 

 landenes, skulde have meget originalt i sin Flora. Det- skulde 

 da være, at en og anden Art ved et stort Spring var bleven 

 flyttet til helt uvante Forhold og havde tilpasset sig til dem, 

 f. Eks. Anemone apennina. 1 1868 fandt Læge HOLM denne, for 

 Danmark nye Art nær Svaneke (BT., 3, S. 107). LANGE bestemte 

 den som A. ajjennina, der er funden i England (næppe vild) og 

 har hjemme i Italien, Dalmatien, Herzegovina og Montenegro. 

 Senere betragtede han den som en Varietet, paUida, af samme 

 og 1886 (Hb. 4. Våg.) som en ny Art: A. coerulescejis. Afvigel- 

 serne fra apennina ere ikke store, og f. Eks. NEUMAN (BN., 

 1896) anser den for identisk med denne; maaske kunne disse smaa 

 Afvigelser betegne Begyndelsen til en ny Art. Hvordan den er 

 kommen til Bornholm, er en Gaade; at den skulde være Relikt 

 fra den varmere Tid, er ikke rimeligt, da den siges at brede sig. 

 Spørgsmaalet om endemiske Arter har først ENGLER berørt 

 (^•'' I), senere, for Sverrigs Vedkommende, G. ANDERSSON (i^), 

 og da hans Betragtninger gælde ogsaa for Danmark, henviser 

 jeg hertil. De samme „kritiske", formentlig i Mutation værende 

 eller stærkt hybridiserende, Slægter findes jo hos os, navnlig: 

 Høgeurt, af hvilken der i Sverrig skal findes c. 1000 konstante 

 „Arter", og af hvilken STENSTRØM paa Bornholm har fundet 15 

 nye, foruden Varieteter af dem (BT., 20); Klynger, af hvilke vi 

 efter LANGE'S Hb. har 52 Arter, foruden Bastarder, Underarter 



