24 



men ogsaa Jordbunden maa efterhaanden have ændret sig, som 

 allerede VAUPELL og andre gik ud fra, og Ændringer i Plante- 

 væksten fulgte med. 



I det følgende har jeg først omtalt Tundratiden med de 

 Samfund, som fremkom i den, og har fulgt disse Samfunds Ud- 

 vikling videre; derefter de senere fremkommende Vegetationer, 

 Steppen og Skoven, og sluttelig de mange Forandringer, som 

 Mennesket fremkaldte. 



Det Tidsrum, som Geologerne oftest kalde den senglaciale 

 Tid eller Dryas-Zonen, HOLMBOE i Norge Dværgbirkezonen (29), 

 vil jeg her fra plantegeografisk Synspunkt kalde Tundra- 

 Tiden, i Tilslutning til MiDDENDORFF, som med Navnet 

 „Tundra" betegner hele Landet nord for Skovomraadet i Europa 

 og Asien; i øvrigt er Navnet ogsaa blevet anvendt f. Eks. af 

 De Geer, Krause o. a. om det nævnte geologiske Tidsrum. 



De Planter, der ligge begravede i Ferskvandslagene, bevise, 

 at straks efter Isens Afsmeltning herskede her i Danmark et 

 Klima, der lignede Tundraernes. SteENSTRUP karakteriserer 

 det saaledes: „Dette nivale Klima maa have været et særdeles 

 iskoldt, et højst ublidt, uroligt, stormfuldt selv i dets korte, 

 maaske knap to- (tre-) maanedlige Skinsommer." Aarets Middel- 

 temperatur antages at have været 4 — 5 o koldere end nu, men 

 KJimatet blev for øvrigt allerede i Tundratiden noget mildere, 

 hvad Nathorst slutter deraf, at han i Glaciallagene har paavist 

 fiere Horisonter, af hvilke den nederste, mest arktiske, navnlig 

 karakteriseres ved Salix polaris og Dryas, den næste ved Salix 

 Jterhacea og retiadata, Betitla naua. Oxyria og andre mindre 

 arktiske Arter, og den tredie, mest subaJpine, ved rent busk- 

 agtige Pile med større Blade. 



Den Del af Danmark, der først blev isfrit, var hovedsagelig 

 Ringkøbing og Eibe Amter samt de sydligere, nu t^^ske Dele 

 af Vestjjdland ; Isranden laa meget længe over det jydske Højde- 

 drag paa Halvøens sydlige De], idet den omtrent ved Viborg 

 bøjede mod Vest (CJSSING, 1904; lo). Det var altsaa dels Jyllands 

 Bakkeøer, der først bleve isfrie, dels de mellemliggende store 

 Sandflader, som Smeltevandsfloderne fra Isen dannede, idet de 



