møddingernes Tid, gav Danmark i det hele og store dets nu- 

 værende Kystomrids, i alt Fald i den sydvestlige Del. Thi 

 medens den norsk-svenske Halvø efter Tapestiden har hævet 

 sig (den „postglaciale Hævning") og formentlig endnu hæver 

 sig over Havet med tiltagende Styrke mod Nord, er der jo, 

 som Forchhammer for længe siden paaviste, kun forégaaet en 

 ringe' Hævning i Danmarks nordlige Dele, nord for en Linie fra 

 Nissum Fjord mod Sydøst til Falster, medens der syd for denne 

 enten slet ikke er forégaaet nogen Hævning eller Sænkningen 

 maaske er fortsat. Det samme Resultat ere tyske Forskere komne 

 til for de tyske Kysters Vedkommende. 



Efter Tapestiden er Klimatet blevet koldere og mindre 

 insulært; Kattegat og vore sydlige Farvande fik koldere og 

 ferskere Vand. Vidnesbyrd herom ere, at visse Dyr have trukket 

 sig tilbage fra en tidligere større Udbredningsgrænse, at nogle 

 Planters Nordgrænser i Sverrig og Norge ere forskudte længere 

 syd paa, og at Skovgrænserne paa den norsk-svenske Halvø ere 

 sunkne. Hvorvidt Klimatet endnu forværres vides ikke sikkert. 



Denne store Klimatsvingning er efter de hidtidige Under- 

 søgelser den største, der er forégaaet efter Istiden. Nogle For- 

 fattere, f. Eks. Blytt og Sernander antage ogsaa mindre Sving- 

 ninger. Her i Danmark har N. HARTZ (1901) paavist en saadan 

 mindre Oscillation i den senglaciale Tid, en Slags „Interglacial- 

 tid" uden efterfølgende ny Isdækning (^'^); den faar en fyldig 

 Omtale ogsaa fra zoologisk Side af A. C. JOHANSEN, 1904 {^% 

 der antager, at den har varet meget længere, end Planteresterne 

 synes at vise, og at Klimatet endog var tempereret, da det var 

 varmest. 



Mangfoldige Spørgsmaal om de store Forandringer i Dan- 

 marks Klima, Topografi, Niveauforhold, Dyre- og Planteverden, 

 som ere foregaaede siden Istiden, vente endnu paa at blive be- 

 svarede. Meget Arbejde og mange Studier af Geologer, Zoologer, 

 Botanikere og Arkæologer maa til, før alt bliver klart. Ikke 

 mindst gælder dette om Menneskets Optræden her i Landet. 

 Medens nogle mene, at Mennesket først indvandrede i Ege- 

 perioden (Stenalderhavets Tid), antog STEENSTRUP, at det alle- 

 rede fandtes her i Fyrreperioden, og SARAUW har i nj^este Tid 



