Steenstrup udtalte selv i sin Afhandling, at der utvivlsomt 

 var flere Punkter, som med Tiden vilde blive anderledes op- 

 fattede; og dette har naturligvis ogsaa været Tilfældet. Aspe- 

 perioden benævnes nu ofte efter Birken, og EUeperioden efter 

 Bøgen, der aabenbart er langt ældre her i Landet, end Steenstrup 

 kunde antage; selv ændrede han f. Eks, sin Opfattelse af Tiden 

 for Menneskets Indvandring, men det allervigtigste Led, nemlig 

 et Begyndelsesled, blev 1870 føjet til hans Kæde: da fandtes 

 nemlig den Dværgbirk, som Schouw vilde tage for gyldigt Bevis 

 for et koldere Klima. Den svenske Botaniker ALPR. NATHORST 

 fandt da i en Lergrav ved Alnarp mellem Malmo og Lund en 

 Del Plantelevninger indlejrede i Ferskvandsleret , og det slog 

 straks ham, der lige var vendt hjem fra en Ekspedition til Spitz- 

 bergen, at det var jo de almindelige Polarplanter, der her laa iLeret, 

 nemlig: Dværgbirk (Betula nana), Fjældsimmer (Dryas octojyetala) 

 og tre Polarpile (Salix herhacea, 8. polaris^ S. reticidata) (^). 1871 

 gennemsøgte han derpaa i Selskab med Steenstrup danske Fersk- 

 vandslerlag ved Teglværker og lignende Steder, og de samme 

 Arter genfandtes flere Steder. Steenstrup fortsatte og paaviste 

 dem efterhaanden paa en Mængde Steder i Sælland, Bornholm, 

 Møen og Vendsyssel, fandt desuden en anden Polarplante, Saxifraga 

 oppositifolia (en Sammenstilling af det om Danmarks Glacialflora 

 kendte gav Nathorst 1892) (^)*). 



Steenstrui) hentyder til med sin Afliandlings sidste Ord om „den nyeste 

 geologiske Anskuelse, at i Begyndelsen af vor nuværende Jordperiode var 

 den største Del af Europa og maaske af den hele Verden skjult af et efter- 

 haanden forsvundent og forsvindende Isdække." 

 *) Jeg betragter det nærmest som et mærkeligt Tilfælde , at det ikke blev 

 Steenstrup selv, der først fandt dette Begyndelsesled af Udviklingen; han 

 vedblev jo nemlig gennem hele sit Liv, næsten indtil sin Død, at sysle med 

 palæontologiske Undersøgelser og havde ogsaa Opmærksomheden vendt paa 

 Ferskvandslerdannelserne. I et Par Aar, omtr. 1868 — 1809, før Nathorst havde 

 gjort sit Fund, var jeg ofte med ham paa palæontologiske Ekskursioner 

 nord for København. Der var bl. a. en dyb Teglværksgrav tæt syd for 

 Lyngby, øst for Banen, som vi besøgte, og i hvis Væg der laa et mørkt- 

 farvet Lerlag, vist ikke under i/o m. tykt, som var fuldt af Blade og Frugter 

 af Vandplanter (Potamogdon prælo^iyus, MijrvrphyUum ftpu-atum, Chara^é- 

 frugter). Blade af Pil (cfr. Salix cinerea) og Birk (Betula odorata og ivter- 

 media) — altsaa en Flora, som er yngre end selve Polarfloraen, men denne 

 har utvivlsomt ogsaa været der, dybere nede. (Disse Bestemmelser af noget 

 af mig indsamlet Materiale skyldes N. Hartz; se 8 p. 30). 



