Egeskoven. Fyrreskoven fortrængtes efterhaanden fra mange 

 af sine Voksepladser af Egeskov (baade Sommer- og Vintereg), 

 navnlig blev den fuldstændig fortrængt fra den bedre Jord*); 

 men den holdt sig hist og her, vel især paa tørrere og magrere 

 Jord og paa Moser, langt ind i den historiske Tid; i det 

 hele og store forsvandt den dog før denne. Klima- og Jord- 

 bundsforbedring samt Menneskets Indgriben, forsætlige og ufor- 

 sætlige Skovbrande, snyltende Dyr og Planter vare vel de Fak- 

 torer, der fremkaldte Forandringen ; Egen har paa Grund af sine 

 tunge Frugter heller ikke kunnet vandre saa rask som Fyrren, 

 men naar den først var kommen, maatte den ved sin stærkere 

 Sk^^ggeevne kunne besejre Fyrren, navnlig naar andre Faktorer 

 gjorde, at denne trivedes mindre godt. Fyrrens Forsvinden er 

 jo bleven drøftet mere indgaaende end andre Planters, fordi 

 den er et saa vigtigt Gavntræ, og afgiver et Eksempel paa, 

 hvor amaadelig indviklet og vanskeligt det kan være at udrede 

 et saadant biologisk Spørgsmaal. Der kan næppe være Tvivl om, 

 at det navnlig var Tapestidens varmere**) og fugtigere Klim.n, 

 der fremmede Egens Trivsel paa Fyrrens Bekostning og varHoved- 

 aarsagen til Forandringen. Fyrren trivedes jo godt i den egent- 

 lige Fyrretids Fastlandsklima, hvad Mosernes mægtige Stammer 

 vidne om. Men Fyrren trives aabenbart ikke vel i udpræget 

 Øklima; WiLLE siger om den, at den derfor trækker sig ind i 

 Vestnorges indre Fjordegne (•^*). HEMBERG har 1904 behandlet 

 Spørgsmaalet i en interessant Afhandling (•''^); han gør op- 

 mærksom paa, at F3aTen i Nutiden danner vidtstrakte, stolte 

 Skove i store Dele af Sverrig, men i Syd-Skaane samt Hallands 

 og Bohuslens Kystbælte er Fyrren i Almindelighed forsvunden 

 siden forhistorisk Tid, og ganske det samme gælder Danmark, 

 Vest -Tyskland, Holland, Belgien, Nordfrankrigs Lavland og 

 England. Han spørger da: hvorfor forsvandt Fyrren blot fra 



*) G. Andersson siger, at man i Mosernes Egezone i Danmark og Sydsvcrrig 

 sædvanligvis ikke finder det mindste Spor af Fyrren, men et Par Decimetre 

 nede kan man maaske finde dem blandede — det var i Stridens Dage, at 

 dette Ijag dannedes. Sommeregeu synes at være kommen først. 

 •=*) Efter G. Andersson blev Middeltemperaturen i Vegetationspcriodon (April 

 til Oktolier) gennemsnitlig •2.4*' C. varmere end i Nutiden. Se -'i IWS. 



7 



