50 



Europas vestlige og nordvestlige Lavland, hvis det var alene 

 Mennesket, der udryddede den? og svarer: fordi disse Egne 

 under den senere postglaciale Tid kom under Indflydelse af det 

 milde Havklima, som efterhaanden virkede udartende paa Fyrre- 

 vegetationen, samtidig med at det fremmede Egens, Bøgens og 

 Menneskets Indvandring og ødelæggende Indvirkning paa den*). 



De tyske forstlige Forsøgsanstalter har ved A. DENGLER 

 udarbejdet et Værk om Skovfyrrens Udbredning i Tyskland 

 (1904; ^^); hans Resultat stemmer ret godt med Hembergs: ikke 

 ved Menneskene, men ved de paa Grund af Klimatforandringer 

 ny indvandrende Træarter, navnlig Bøgen, er FjaTen bleven 

 fortrængt fra alle de Steder, hvor ikke Klima eller Jordbund 

 kom den til Hjælp. En klimatisk Grænse har Fyrren kun nær 

 ved Vesterhavsky sten, hvor Havvindene hindre dens Trivsel. 



Fyrrens Vestgrænse i Nordvesteuropa er aabenbart en kli- 

 matisk. Den trives heller ikke saa godt og angribes lettere af 

 Snyltesvamp i Vestjylland end i de østligere Dele af Danmark, 

 men hvad Eolle Jordbunden herved spiller, er svært at sige**). 



Tapestiden %r Køkkenmøddingernes Tid. Egen var da det 

 herskende Skovtræ, men foruden de tidligere nævnte Træer 

 forefindes nu ogsaa en hel Del andre Løvtræer, nemlig: Naur 

 (Acer campestre), Løn (A. lÅatanoides), Ask, Abild, Fuglekirsebær, 

 Storbladet og Almindelig Lind (Tilia grandifolia og T. inter- 

 media); desuden Tax, Vedbend, Kristtorn, Mistelten, flere Arter 

 Brombær, og en Mængde Urter synes tilkomne; i Moserne ere 

 fundne: Bregnerne As^jlenitmi Filix foemina, Aspidium Filrx mas 

 og Kongebregnen (Osmunda regalis), Skovurterne Moéltringia iri- 



*) Hemberg resumerer sin Anskuelse i følgende Ord (S. 124): „De faktorer, 

 som i hufvudsak hafva åstadkommit den ursprnngliga tallens uttrångande 

 från zonen I [Vestkysten og Sydkysten af Sverrig], synas vara foljande, 

 nåniligen: successiv klimatforandring från borealt ocli nordligt tempereradt 

 till hafsklimat, forsumpning, ekcns invasion, littorina-sånkningen och milnni- 

 skans forstorande inverkan." 



**) Hvor indviklet Spørgsmaalet om Arternes Kampe med hverandre kan væi'e, 

 og hvor forskellig den samme Art kan forholde sig i forskellige Egne, ses 

 deraf, at medens Egen i Danmark har fortrængt Fyrren, er det f. Eks. 

 i Vestpreussen omvendt Fyrren, der fortrænger Egen, og i Rusland trænge 

 Biik og Asp frem og fortrænge Naaleskovene (Engler -i-^ I, S. li(5). 



