fi3 



Tid til Norges vestlige og den „subatlantiske"s Arter til en helt 

 anden Tid til de sydvestlige Kyster? Beviserne mangle. 



Den af BLYTT paaviste Fordeling af Planterne er, som han 

 selvfølgelig selv angiver, ingenlunde eksklusiv; Artgrupperne op- 

 træde aldrig ublandede, siger han, og man kan i den samme 

 Egn, f. Eks. om Kristiania, finde Repræsentanter for dem alle, 

 men de optræde i visse Landsdele i et saa stort Antal af Arter 

 og Individer, at de give Vegetationen et Særpræg. Dette vil 

 jeg udtrykke saaledes: de optræde i Mængde der, hvor Klima 

 og Jordbund ere særlig gunstige for dem; men ikke kan man 

 herpaa bygge det allerringeste om Tiden for deres Indvandring 

 eller om nogen samlet Indvandring. De kunne være indvandrede 

 til meget forskellig Tid og ad meget forskellige Veje, i langsom 

 Marsch og med store Spring, og de have derpaa bredt sig ud 

 over Landet, udviklende sig især der, hvor hver enkelt befandt 

 sig bedst* ). 



Blytts Teori har heller ikke vundet udelt Tilslutning; man 

 fandt den svagt underbygget**), og i nj^este Tid synes ogsaa 

 Støtterne for den at vakle. HOLMBOE tager, 1903, bestemt Af- 

 stand fra den, netop paa Grundlag af Moseundersøgelser {"■'). 

 „De vekslende lag af stubber og torv, skriver han, beviser 

 udentvivl med fuld sikkerhed, at vedkommende torvmyrer til 

 sine tider har været skogklædte til andre ikke. Og der er al 

 grund til at antage, at dette iethvertfald hovedsagelig skyldes 

 vekslinger i myroverfladens fugtighed", men slutter han (1. c. 



*) At et floristisk „Selskab" iugenkmde behøver at være kommet sammen fra 

 den samme Kant af Jorden, er jo sikkert nok. Paa Lausitz's Moser mødes 

 og blandes Erica Tetralix og Rhytichospora- Arierne fra Vest med Ledum 

 palmtrc fra Øst (Drude); i den „atlantiske Association" tindes efter FocKE 

 (1871) baade ægte atlantiske Arter som Ilex og Genista anglica og Arter 

 som Myrica, der hører til den arktiske Miocenfiora og er kommen til anden 

 Tid og vel ad anden Vej; endnu tidligere paastod E. Krause det samme: 

 Selskaberne (Associationerne) kunne være sammensatte af Bestanddele med 

 forskellig geologisk Alder og Oprindelse. 

 **) Sernander er vel næsten den eneste Botaniker, der har sluttet sig til liam 

 i Hypotesen om de mange forskellige Tidsperioder. Med Hensyn til Læren 

 om den langsomme Vandring fandt han Støtte i HULTS Opfattelse af Mos- 

 serne {J>'^): disse vandre i tætte Masser; varige Indvandringer kan en Mos- 

 flora alene gøre Skridt for Skridt. Fra geologisk Side finder han Støtte og 

 Forsvar hos Oyex ('-'j. 



