s. 42): „hvad der hidtil er bekjendt om stubbelagenes fore- 

 komst i de norske torvmyrer, giver efter min opfatning ikke 

 tilstrækkelig grund til at antage periodisk tilbagevendende veks- 

 linger i klimatets fugtighed/' Ligeledes forholde G. ANDERSSON, 

 Drude, Engler o. fl. sig mere eller mindre stærkt kritiske over 

 for Teorien. 



At „de store Sprang", de forskellige Artgruppers Forekomst 

 rundt om i Landet ogsaa muligvis kan tydes, i alt Fald delvis, 

 paa en anden Maade end Blytts, fremgaar af en Afhandling af 

 ANDR. M. Hansen (1904, ^^). Han tager heri Afstand fra Blytts 

 Relikt-Hypotese og forsøger afvise, at de plantegeografiske Forhold 

 kunne forklares paa anden Maade. De „boreale" „Reliktgruppers" 

 Forekomst, f. Eks., forklares ved deres Indvandring fra Øst 

 gennem bestemte Dalstrøg, hvor Jordbundsforholdene (Silur- 

 formationens varme Skifre) begunstigede dem, og hvor de ere 

 trængte saa langt frem, som de formaaede. 



Forklaringen af de arktiske G-ruppers Forekomst er den, at 

 de optræde der, hvor der var Højfjæld, selv da Skovgrænsen 

 laa en 300 m. højere end nu*). 



Af Bl3^tts Undersøgelser kunne vi saaledes ikke vinde noget 

 godt Holdepuidvt for den Antagelse , at med en bestemt Art 

 fulgte nødvendigvis en anden samtidig. 



Paa en noget anden Maade end hos Blytt er Tanken om 

 Vandring i Flok kommen frem hos andre; BLYTT havde flori- 

 stiske Selskaber for Øje, men f. Eks. GUNNAR ANDERSSON har 

 de økologiske Samfund for Øje, naar han (^'' S. 80) skriver, at 

 andre Plantearter end de fossile maaske kunne oplyse Ind- 

 vandringshistorien, „idet de enligt bestående lager synas ingå i 

 viixtsamhållen tillsammens med tråd, buskar eller de få hafs- 

 strandsvåxter, som i rikligare mångd antråffas fossila, och dåri- 

 genom vinnes en god ledning åfven med hånsyn till nu ifråga- 

 varande arter." Ligeledes spørger SERNANDER (•''^' S. 87): „Fiihrte 

 die Fichte bei ihrer Einwanderung irgend welche neue Elemente 



*) Hans Resultat lytler: „Do arktiske planter er kommet til Norge østenfra 

 Sibirien med tlen store Istid og har særlig hævdet sig paa de tjelde, som 

 laa over en nær, varmere tids skoggrænse." 



