73 



Cnrp.r chonloryhiza, Jnncua alpiiius, P/froht roiundifolia^ Arrtosta- 

 phyJos nra ursi, Vaccinium Vitis idæa, V. iiliginosiim, Mt/riophyllum- 

 Arter, mulig ogsaa Pors og Gentiana Fnfumonanthe. 



Dette er næppe helt rigtigt, i alt Fald for Danmarks Ved- 

 kommende ; tlii nogle af de nævnte Arter kunne vist ikke 

 kaldes hoj nordiske, og andre ere saa udbredte i visse Dele af 

 Danmark (Jylland især), at de umuligt kunne kaldes „Lev- 

 ninger" af den gamle Flora, f. Eks. Tyttebær, Tranebær, Ros- 

 marinlyng, Pors, de ovenfor nævnte, o. fl. a. 



Disse Arter have næsten alle hjemme i Moser og Heder, 

 altsaa Samfund, som have levet her siden Tundratiden*). De 

 ere sikkert direkte Descendenter fra disse ældgamle Samfund, 

 men naar de ere saa almindelige, som de ere, er der ingen Grund 

 til at kalde dem Relikter. Men den Tid vil desværre nok 

 komme, da de ere blevne saa stærkt decimerede, at der kun 

 findes Eksemplarer hist og her; thi disse Plantesamfund ere jo 

 i Færd med at forsvinde. Selv da vilde jeg imidlertid anse det 

 for vildledende at kalde dem „Relikter fra Tundratiden", saa 

 sandt som det vil være Mennesket, der ved Landets fortsatte 

 Opdyrkning har berøvet dem deres Voksesteder, og ikke nogen 

 Forandring i de ydre Kaar, som Naturens, af Mennesket uaf- 

 hængige, Udvikling i ældre Tid har medført. 



At en Art kun findes paa et enkelt Sted, er naturligvis dog 

 ikke nok til at stemple den som Relikt. Spredt Forekomst paa 

 faa Steder betegner jo ogsaa nye Indvandrere, hvad Anemone 

 aijennina (S. 20) og Conrolvulus SoldaneUa (S. 13) og mange ind- 

 slæbte Arter vise. En omstridt Plante af denne Slags er Arte- 

 misia Stelleriana. Denne fandtes 1876 paa Kysten syd for Hel- 

 singborg og blev 1891 funden paa Sjællands Nordkyst. Dens 

 Pljem er N.-Østasien, og den er ogsaa funden paa Østkysten af 

 Nord- Amerika. Hvordan er den kommen til Øresund? ARE- 



*) Det er en af mange konstateret Kendsgerning, at paa Moserne vokse en 

 Mængde Arter, som man ogsaa finder i arktiske og subarktiske p:]gnc og 

 paa Højbjergene. Allerede MiDDENDORFF gjorde (efter Kihlman) op- 

 mærksom paa, at paa sumpede og moseagtige Lokaliteter trænge de nor- 

 diske Planter længst mod Syd. IIir.BERT har fundet, at af Nordtysklands 

 125 Moseplantcr vokse ikke mindre end lUG, altsaa 84,8 0/o, i Lapland, paa 

 Island, Sibiriens Nurdkyst og Alperne. 



10 



